35 



ingående bl. a. i gr. xvvm 'scluibe, kratze', h\o.-h]. Jmoggtia 

 'slaa, stcicle* = nsv. nar/ga, flit. Jmiwvan 'zerstossen, zerquet- 

 schen'. Som grundbetydelse för adj. gäller i enlighet med 

 denna tolkning 'schabend, kratzend' (s. K. F. Johansson Beitr. 

 XIV, 338 ff, jfr om ordgruppen för öfrigt Fick, Wbch* I, 

 391; Persson, Wurzelerw. p. 134). Samma betydelseutveckling 

 uppvisa t. ex. sv. dial. gnisker, nda. gnidsk "^njugg, snål', no. 

 dial. gnidug 'nidsk, karrig, na^rig', sv. dial. gniing 'girigbuk', 

 afledningar från verbet gnida 'gnida, skubba'. 



urg. *lceka-'. no. dial. (Aas.) ZäÄ; 'ond, slem", motsvarande 

 ett ouppvisadt fno. *låkr: msv. (Sdw.) ?äÄ:e>- 'dålig, usel'. Ad- 

 jektivet är stark af ljudsform till fno.-isl. lakr, msv. (e-)laker 

 *dålig', ang. hvilka se p. 6 i det föreg. 



II. Nordiska n.v))ilduiuj,'ar. 



1. Fä af ljudande starka verb. 

 a. Med präsens-vokalisra. 



no. dial. (Aas.) gnell 'hvinende, skingrende, skarp, om 

 Lyd eller Stemme': till no dial. st. vb. ^rweZ^a 'skrige, give en 

 skarp Lyd'. 



fno.-isl. (Vgf. Fr. 2) skelfr, skialfr (skidlfr) 1. 'skjselvende', 

 2. 'frygtsom. forsagt'; sv. dial. (Rz) -skälv 'darrande' i bahu- 

 vrihi-bildningen skälf-händ 'darrhändt': till st. vb. fno.-isl. 

 skialfa (skidlfa), fsv. skiwlva 'skälfva'. 



fno.-isl. (Vgf. Fr. 2) skiallr 'lydelig, som man tydelig kan 

 hore'; sv. dial. (Rz) skäll 'kall', eg. väl 'hvinande, skarpt blå' 

 sande (om vinden)': till fno.-isl. st. vb. skialla^io clash, clatter. 



