31 



ruJcså-^giiinzemV, av. raokhsh-na- cl. s., lat. luna, fornlat. iuskr. 

 losna <C "ioucs-na-, Ulustris <i 'in-loucs-tris (s. Bugge, K. Z. 

 XX, 14; Zimmer, Nominalsuftixe p, 100; Persson, Wurzelerw. 

 p. 83). 



urg. *reu(ta-\ fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr. 2) noVfr' röd'. Jämte 

 parallellerna got. fya)riuds 'ehrbar' eg. 'errötend', ^) ags. réocl 

 'rot' iiör adj. till ieu. roten revdh- i bl. a. fno.-isl. st. vb. rioda 

 'gjore röd'. Jfr afljudsformen *rud]io- p. 12 i det föreg. 



urg. 'seifJm-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) sinkr 1. 'syg', 2. 

 'bedrovet, bekymret'; fsv. (Schl.) siuker 'sjuk', fda. (Lund) 

 siuk, sinkar d. s. Parallella bildningar föreligga i got. siiiks, 

 fht. sioh (hh), ags. séoc, fs. siok, ndl. ziek 'kränk'. Germanska 

 rotformen seijk- (ieu. sei/g- af en 2-stafvig bas seueg- ^) ingår 

 för öfrigt i got. sinkan 'kranken, scliwach sein' (s. t. ex. Kluge 

 Wbch^ 348 a). 



urg. *iiä:ta-\ fno.-isl. {V.g. Vgf. Fr. ^) vcitr 'vaad'; fsv. 

 (Rqv. Ill) vätet-; fda. (Lund) vätcm- d. s. Utomnordiskt är 

 nämda stamform belagd i ags. ivM, engl. ivet, nordfris. iviat 

 med samma betydelse. Till grund för ordet ligger ieu. roten 



w 



ned- (: ud-) i find. vad unåtti, pass. udydte 'quellen, uetzen^ 

 m. fl. aflägg (om hvilken ordgrupp man jämföre Fick, Wbch ^ 

 I, 128. 311, 546; Kluge, Wbch^ 397 b.). 



urg. Hwta-: isl. -*låtr i sammans. Ufs-låtr (Ynglingatal, 

 strof 22 enl. tolkning af Wadstein, Arkiv XI, 68) med betyd, 

 af liflåtenn 'död, drsept'. I denna passiva bemärkelse, 'öfver- 

 gifven (af lifvet)', motsvaras ordet utomnordiskt af got. -lets i 

 fra-lits 'Freigelassener', substantiveradt mask. I sin aktiva 



taget icke existerat, då ju samtliga bildningar, i hvilka Kluge vill 

 upptäcka spår af ett sådant, äro att förklara annorlunda (jfr Noreen 

 hos Hellquist Arkiv VII, 159; Noreen, Indog. Forscb. IV, 324 f.). 



1) S. Kluge, Nom. Stammb. § 170. 



2) S. Noreen, Orddubbletter N:o 255, Urg. Lautl. pp. 88, 102. 



