18 



dlhan, ags. ge-péon 'gedeihen', ags. ge-]mngen, fs. gi-thungan 

 'vollkommen*, thengian 'vollenden* (s. Schmidt, Vocalism. I, 

 52; Noreen, Urg. Laiitl. p. 26). 



urg. *fita-: YAi förnord. adj. af anförd stamgestalt ligger 

 till grund för fno.-isl. fsv. (Vgf. Fr.^ Rqv. VI) verb. inclioa- 

 tiv. iitna 'blifva fet' och adjektivabstraktet fita f. 'fett, fetma' ^). 

 Ordets etymon är att söka i en ieu. rot pld-, ingående i gr. 

 arXdrjstg 'quellenreich', 3rtåa'i 'Quelle', midvm 'lasse quel- 

 len, (med.) quelle hervor' (s. Fick, Wbch * I, 482; Kluge, 

 Wbch •■* 103 a.; Persson, Wurzelerw. p. 35). Jfr beträff. af- 

 Ijudsformen *faita- längre fram. 



urg. Viita-: Ett hithörande urnord. adj. VdfaR 'het' är 

 under substantiverad form (hite dat. sg.) belagdt å Järsbärgs- 

 stenens runinskrift 2). Ouppvisadt i själfständig, adjektivisk 

 användning, har ordet vidare lämnat spår efter sig i verb. 

 inchoativ. fno.-isl. fsv. (Eg. Vgf. Fr.^ Rqv. VI) hitna 'blifva 

 varm' samt adjektivabstrakten •') fno.-isl. fsv. (Fg. Vgf. Fr.^ 

 Rqv. III) hiti m. 'hetta' och fsv. (Rqv. VI) hita f. med 

 samma bet. I etymologiskt hänseende fattar Kluge (Wbch •''' 

 163 a.) germ. roten hit- såsom möjlig dental-utvidgning af 

 7«-, livaraf fht. mht. -Jiei i gehei 'Hitze'. I nämda primärrot 

 ville jag se en s-lös sidoform till germ. roten sJä- 'glänsa, 

 lysa', som bl. a. ingår i got. skeinan, fnord. sidna. Ang. af- 

 Ijudsformen *haita- i det följ. 



urg. *mwa-, *mena-: fno.-isl. (Fg. Vgf. Fr. 2) miår, miör 

 1. 'tynd, sma>kker', 2. 'spids (om Vaaben)', 3. 'smal'; fsv. 

 (Rqv. II, 419; Sdw.) miör 'smal'; fda. (Lund) miör i miö- 

 hund = isl. miö-hundr, fsv. (Schl.) miö-hunder 'vindthund'. 

 Beträffande sitt etymon är ordet af ledning från en ieu. rot 



1) Jfr Hellquist, Arkiv VII, 11. 



2) Meddeladt af Prof. Noreen å nordiska seminariet i Uppsala. 



3) Jfr Hellquist, Arkiv VII, 11. 



