15 



Wbch2 944 b.; Fick, Wbch * I, 468; Persson, Wurzelenv. p. 

 60; Kluge, Wbch ^ 377 b.). Adjektivets grundbetydelse är 

 'förvirrad, bedårad'. 



urg. *dumba-'. fno.-isl. (Vgf. Fr. 2) dumh-'^i\\m, maallos'; 

 fsv. (Rqv. VI, Sdw.) dumher 1. 'stum', 2/dof , 3/slö, svag, skum'; 

 ä. da. (Kalk.) dum 1. 'mörk, mat (om farve)', 2. 'svagsynet, 

 svag'; 3. '^d0v', 4, 'stum'. Utomnordiska motsvarigheter äro 

 got. dumbs, fht. tumb, ags. duynb 'stumm, dumm'. Till grund 

 ligger ieu. roten dhumhh-, medels nalsainfix utvidgad af dhubh- 

 i gr. rv(f(o 'räuchere, benebele, bethöre" (jfr u. *dhiibJio- p. 

 12 i det föreg.). Se ang. denna etymologi Kluge, Wbch ^ 

 80 a.; Tamm, Ft. Ordb. 107 a. 



urg. Virubd-: Obelagdt såsom simplex, föreligger ett nor- 

 diskt adj. af sagda stamform såsom förra led i kompositionen 

 no. dial. (Ross) ruv-hcerd 'med stridt, busket Haar', en deno- 

 minativ participialbildning på -ij)a, sammansatt af adj. *ri{,v 

 (<C fno. *hrufr) 'ojämn' och lioerd <1 *hdr-idr (fno.-isl. hår 

 'Haar ). Ordet ligger därjämte till grund för fno.-isl. adjektiv- 

 abstraktet^) hnifa f. 'Ujevnhed' (Fr. 2) samt denominativa 

 verbet hrufla 'skrubbe, skrabe' (Fr.^), eg. 'göra ojämn'. En 

 västgerm. parallell — så när som på prefixet — möter i fht. 

 girob 'grob', ifall detta är att fatta som urspr. *^a-hruba- ^). 

 Som etymon gäller ieu. roten kreup- (: krup-) i bl. a. lit. pa- 

 kraupti, krupti-s 'schaudern, erschrecken', lett. knqjt 'ver- 

 schrumpfen', kraupa 'Grind, Warze', kraupis 'Ausschlag', ry. 

 knipmij 'grob' (s. Fick, Wbch ^ I, 393, II, 97; Persson, Wur- 

 zelerw. p. 169). 



1) S. Hellquist, Arkiv VII, 11. 



2) Jfr emellertid Kluge, Wbch ^ 145 b. 



