I formen pvorr (tvort), som står fur Ijudlagsenlitit */>orr (jfr 

 no. dial. tort), beror v på analogi-inflytelse från afljudsformerna 

 ^verr, *JJvarr, om hvilka längre fram. 



urg. *runa-, 'röna-, (ieii. *rdno-): sv. dial. (Rz) ron 

 'kätjefuU, kåt, brunstig (om människor och kreatur)'. Sub- 

 stantiveradt med öfvergång till 72-stamsflexion föreligger adj. 

 i fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr. 2) o. fsv. (Schl.) nini m. 'fargalf, isl. 

 (Eg.) roni m. 'equus'. Ordet hör till ieu. roten ren- i fno.- 

 isl. st. vb. renna 'lebe burt, flyde, stremme; lobe (om Hundyr, 

 som ville parre sig)', jfr sv. dial. (Rz) st. vb. ränna, bl. a. 

 betydande 'vara brunstig (om so, bagge)'. 



urg. *sraäa- (ieu. "g^hrddho-): fno.-isl. (Vgf. Fr. 2) graär 

 'ugildet (om Dyr)'. För det härmed identiska no. dial. grad 

 anger Aas. betydelserna 1. 'avledygtig, ikke gildet', 2. 'geil, 

 brunstig'. Af dessa begreppsnyanser fattar jag den senare 

 nämda som den ursprungligare och hänför ordet med ledning 

 häraf till ieu. roten gjiredh- 'gern haben, gierig sein', ingående 

 i got. grédus 'Hunger', gredön 'hungern', fno.-isl. grådr 'Hun- 

 ger, Gier* o. a. af lägg ^). Som adjektivets grundbetydelse 

 framstår således 'begärlig, åtrående', hvarur det historiskt 

 uppvisade begreppet kan fattas såsom specialisering. 



urg. *laka- (ieu. *bgo-)\ fno.-isl. (Vgf. Fr. 2) lakr\{ ringc 

 Godhed eller liden Vaerdi'; msv. (Sdw.) */aÄ;er 'dålig' förekom- 

 mer endast i sammans. c-laker, nsv. e-ldk, dial. i-lak, hvarom 

 se Noreen, Arkiv I, 172). I etymologiskt afseeude hänföres 

 ordet af Persson (Wurzelerw. 220) till ieu. roten Idg- ^) i gr. 



') S. om denna ordgrupp Fick, Wbcb "^ I, 41, 202, 418; Pers- 

 son, Wurzelerw. pp. 45, 96. Jfr betr. förev. adj. annorlunda Wad- 

 stein, Indog. Forsch. V, 17. 



2) Till grund för roten leg-: Idg- ligger en 2-stafvig bas 6^6^- 

 aleg- Leid zufiigen', jfr gr. »Åf^f t rdc 'smärtfull, eländig' (Persson, 

 anf! arb. pp. 225 f., 281). 



