49 



sältan, flit, sahan red. vb. 'salta' (se t. ex. Khige, Wbch ^ 

 311 a.). 



urg. *arsa-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr. 2) argr 1. 'umaudig, 

 uvirksom', 2. 'af Hiinkjon', o. 'som giver sig af med Trolddom', 

 4. 'beherskct af iistyrlig og liensynslos Vellyst', 5. 'ond, slem, 

 skadelig'; fsv. (Rriv. III, VI, Sdw.) arglier 1. 'feg', 2. 'usel, 

 dålig'; ä. da. (Kalk.) m-g 'slet, slem, sa3rlig ukysk'. Utom- 

 nordiska motsvarigheter förekomma i flit. arg, arag, ags. ea7'h, 

 mit. arck, erck, ndl. erg, som hvilkas grundbetydelse Kluge, 

 (Wbch 5 17 a.) antager 'nichtswiirdig, niederträchtig'. Jämför 

 äfven de germanska lånorden spän. aragan 'trög', fin. arka 

 'feg'. De särskilda begreppsskiftningarna — från den ht. for- 

 men tillkommer nyansen 'girig. snål' — synas lättast kunna 

 förenas, om man vidkommande ordets etymon med Petersb. 

 Wbch och Bugge K. Z. XIX, 402 utgår från en ieu. rot erg^h- 

 i nnd. rghäjati, -te 'beben, vor Leidenschaft beben, rasen', 

 av. ereghånt 'arg, böse\ Det af ifrågavarande adj. argr här- 

 ledda fno.-isl. ergi 'utugtig Frsekhed, ustyrlig Begja^ring efter 

 Kjonsdriftens Tilfredsstillelse' anses af Bugge med hänsyn till 

 betydelsen stå närmast sagda find. af lägg ^). 



urg. *snara-\ fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr. 2) snarr 1. 'hurtig, 

 farende frem med stark Fart', 2. 'rask, dristig, modig', 3. 

 'barsk, skrtekindjagende', 4. 'begavet med skarpe, gjennen- 

 traengende Aandsevner'; fsv. (Rqv. III, VI),*nda. snar = isl. 

 snarr 1. Identiska bildningar äro ags. snear 'lebhaft, beweg- 

 lich' och It. snar med samma bet. (jfr It. adv. snarliken 'schnell'). 

 I grunden samma ord trots betydelsedifferensen torde isl. 

 (Vgf.) snarr 'hard-twisted' vara. Till grund för adjditivet 

 ligger ieu. roten sner- 'drehen' (i \\i. neriit, nér-ti^QUÄäåoUi, 



^) Jfr en aunan etymologi hos Persson, Wurzelerw. p. 25. 

 Ordet i fråga afledes från en rot ergll- 'sich gewaltthälig benehmen, 

 schailcn, qnälen . 



