361 



kommer blott som förra led i sammansatta ord; jfr å östnord. 

 språkområde fgutn. fiel kunnuger 'mångkunnig'. Ordet äger 

 paralleller å germansk botten i got. filu, ags. feolu, firis. fel^ 

 fs. fht. fila, neutr. af ett adj. '^felu-s, identiskt med fir. irmycket' 

 och afljudande å ena sidan med ieu. -^pdlu-, uppvisadt i find. 

 imrä-, av. pouru-. fpers. paru-, gr. sxoXXoi 'många' « *^oho- 

 <;^*^oXfio- på grund af femin. stammen ''^^roXfm <C''''20dbuiä^): 

 find. purv~i f. 'multa'), möjligen äfven i gr. ^oXvq :xoXv (i 

 fall = *^a/y 2), vidare i ffris. ful C^fulu), å andra sidan med 

 ags, fealo (*falu-) 'mycket'. Adj. hör till roten i germ. fulla- 

 'fuir Cpl-no-), se Schade Wbcli^ 195 a, Uhlenbeck, Et. Wbch 

 42, Kluge, Wbch^ 'viel' o. s. v. 



ieu. '''kartn-, urg. *hardu- (: ^haräiö-): fno.-isl. (Eg. 

 Vgf. Fr.2) harör 1) 'haard, fast (mods. blod)', 2) 'i Besiddelse 

 af Kraft og Vilje til at gjore Modstand, ubejelig, haardnak- 

 ket', 3) 'heftig, ivrig i sin Bevaegelse eller Adfeerd for at vinde 

 Fremgang', 4) 'haard, streng, voldsom, saa at det falder tungt 

 at taale det', 5) 'sat i en slem Stilling, lidende under haard 

 Behandling'; fsv. (Schl. Sdw.) harjjer (harderj: harrjjer (Juerder) 

 d. s.; fda. (Lund) harth, (Kalk.) härd d. s. Å germ. språk- 

 botten motsvara got. hardus 'hart', fs. härd, ffris. herd, fht. 

 hart: harti herti, mht. hart herte 'hart, fest, festhaltend, 

 andauernd, ausdauernd, hartnäckig, drlickend, schwer, schmerz- 

 lich', ags. heard 'hart, stark, tapfer', engl. ha7'd 'hart, schwer, 

 herbe' (hardy stark, tapfer'). Substantiveradt föreligger adj. i 

 fno.-isl. herdr f. (vaul. blott pl, -ar) <^^haydi,u- (= fi. lånord. 

 hartio) 'skuldra' samt her^e f. (Tn-?,i.) 'hårdhet'. Adj. är 

 urbesläktadt med gr. xgarvg 'stark, gewaltig, fest, hart' (med 

 afvikande svag rotvokalism: ieu. ■''krtii-), jfr äfven y.qarsoöq 



1) Se Bnigmann, Grundr. I.^ 272; jfr dock Streitberg hos 

 Hirt, Idg. Äkz. p. 220. 



^) Se Brugraann 1. c. 



