KAP. XI. 



Adjektiv bildade med ?/-suffix. 



De germ. språken ha att uppvisa ett försvinnande antal 

 adjektivbildningar, hos hvilka det indoeuropeiska nominal- 

 suff. -u- bibehållit sig in i historisk tid. Om man bortser 

 från några enstaka västgerm. former, är det endast gotiskan, 

 som bevarar en särskild adjektivisk w-stamskategori, och äf- 

 ven denna är, jämförd med motsvarande formationsgrupper i 

 släktspråken, ytterst fåtaligt representerad. Orsaken till denna 

 anmärkningsvärda fattigdom på germ. w-stamsadjektiv är, så- 

 som kändt, dels att söka i den genom utljudslagarna fram- 

 kallade förlusten af själfva stamsuffixet (u), hvarigenom de 

 gamla w-stammarna kommo att sammanfalla med a-stammarna, 

 dels i dessa adjektivs i nord. och västgerm. språk (samt 

 spårvis äfven i got.) framträdande benägenhet att öfvergå till 

 m-flexion, ett böjningsombyte, hvilket har sin grund i u- 

 adjektivens från ieu. tid härstammande femininbildning med 

 ett -ie- -i-suffix och livartill för öfrigt lat. och litauiskan 

 erbjuda parallellismer. 



I västgerm. språk ledde en regelbunden ljudutveckling 

 med nödvändighet till apokopering af u i de oflekterade 

 kasusformerna af alla långstafviga «^ stammar, former, hvilka 

 följaktligen fingo utseendet af a stammar. Men genom ana- 



