353 



målade', d. ä. stoft, mull) och (?) Jteiidö eg. 'det uppsvälda, om- 

 fångsrika' (hop, skara, folkskara) intet annat än substanti- 

 verade particip, i hvilken funktion de dock ieke äro upp- 

 visade. 



Af de paroxytonerade adjektiven förutsätta ^runj)a-: 

 Sranjja-, holJ>a-: halpa- genom sitt rotafljud en ieu, aksent- 

 växling, hvilken dock icke behöfver vara ursprunglig: den 

 tonlösa spiranten kan ha inkommit från komparativen ^). xMan 

 jämföre till holpa-, halpa- det i nno. huld möjligen bevarade ptc. 

 hulda-, substantiveradt i fno.-isl. holö n., med regelbunden 

 betoning. Alhi tre formerna äro i grunden ^o-ptc. till sam- 

 ma verbalrot {Ixl- kol- M- med bet. 'böja sig, sluta sig till, 

 omhölja, betäcka, beskydda'), hvilkas grundbetydelse under- 

 gått dififerentiering i olika riktningar. — Det blott i person- 

 namn mötande germ. hlOpa- (för väntadt hlodd-, jfr find. 

 ^rutä-, gr. xlvt6-c) har mottagit rotbetoning från nom. act. 

 germ. hleupa-n, från hvilket iifven isl. hliuör öfvertagit sin 

 rotvokalism. — Den tonlösa spiranten i Icunpa- 'bekant' är 

 likaledes oursprunglig: jfr find. jfiätd-, gr, yi^wrd-? (roten 

 gnd- gno- i variationsförh. till gen-), däremot t. ex. got. 

 kunjd n. 'kännedom' med urspr. p. Samma är ock förhållan- 

 det med adj. kunpa- 'härstammande': jfr dess gramm. växelf. 

 hunöd- = find. jätä . p]n mot betoningen i kunpa- svarande 

 rotvokalism är bevarad i germ. kinprn- (fht. kind), medan å 

 andra sidan germ. kinöd- i fs. kind påvärkats af kunöå . — 

 Adjektiven ijerp^a- och laipm- ha äfven användning som substan- 

 tiv, af hvilka åtminstone det senare (med bet. 'lidande'), kanske 

 också det förra (jfr ags. lueorö 'ransom, rederaption, honour, 



1) Jfr äfven fht. lialda mht. nht. lialde f. «. '^hal-po) 



Bergabhang , som från början kan vara ett nom. act. (jfr nsv. 

 utsprång, ty. -ahhang) och i sådan händelse bar regelbunden 

 aksent, hvilken analogice kan ha öfvergått till ptc. 



