295 



kelse hos de tvänne västgermanska formerna förekommer jäm- 

 sides med grundbetydelsen ^). 



urg. *^roska- <C *J}rut-(s)]ca- <! ieu. *trud-(s)Jco-) : fno.-isl. 

 (Eg. Vgf. Fr.2) proskr 'stserk, kraftig', åst. Xsy. Ordet upp- 

 träder substantiveradt i fno.-isl. adjektivabstraktet proske ^) 

 'Udvikling til Mands Modenhed, Fremgang, Forfremmelse med 

 Hensyn til Livsvilkaar'. Till grund för ordet ligger germ. 

 roten ^rii^ i fno.-isl. prote m. 'Hsevelse, Hovenhed', ^rw^enn 

 'ophovnet, opsvulmet', got. uspriutan, ags. d-préotan Ver- 

 driessen, ärgern, beschweren' etc; jfr den synonyma rotformen 

 strut- (med bevaradt uddljuds-5; i mht. strotzen, raengl. strutin 

 'strotzen, schwellen'. Å utomgermansk språkbotten hur hit 

 bl. a. lat. trudo 'stosse, dränge'. Se beträff. denna tolkning 

 Kluge, Nom. Staramb.^ § 209, ^) Brugmann, Grundr. II. 240, 

 Noreen, Urg. Lautl. p. 117, 204, 232. 



b) Med rotvokalismen o (a). 



urg. Haskua- (ieu. lat-fsjk^o- < Had-(s)Tc20-) : fno-isl 

 (Eg. Vgf. Fr.2) IpsJcr 'slov, släp, udygtig. Å östnordisk bot- 

 ten förefinnes en motsvarande bildning i sv. dial. (Rz) låsk 

 ■^maktlös och lat, uttröttad'. Utomnordiska paralleler möta i 

 nht. lasch 'schlaff' {<C mht. fht. *Iasc, ifall ordet icke vore 



^) Jfr beträff. denna etyraologi äfven Noreen, Urg. Lautl. p 

 116, som emellertid — synes det mig — utan tillräckligt skäl betvifla 

 identiteten mellan isl. Jiorskr, fht. ags. hovsc klok' och fht. ags 

 horSC "^snabb'. — Kluge, Nom. Stammb.^ § 209 (jfr äfren Brugmaa n 

 Qrnnd. II. 240, Noreen o. a. st.) sammanställer vårt adj. med got. 

 hardus 'hård', gr. xoccTvg. 



2) Se Hellquist, Arkiv VII. 13. 



^) Kluge förbinder adj. alternatift äfven med isl. J})'UClsk 

 växa . 



