293 



(endast predikativt)'; fda. fä. Adj. är samgermanskt: jfr got. 

 fanai och ags. féawe (plur. tant.) 'wenige', fht. fö fao Svenig'. 

 Till stamformen *faH-$iié' är en vernersk växelform urg. 

 *fcw-ha- uppvisad i fht. foh = fu fao. I fråga om ordets ety- 

 mologi antager man samhörighet med gr. :ravco (stavaoo) 

 'låta upphöra, lugna, häjda, stilla, ända', sravgog 'liten ringa', 

 lat. paullus paulus (<i *paur-los) d. s., paucus (<^ *pavi- 

 co-s O ). Se angående förevarande adj. Schade, Wbch^ 161 

 a, Uhlenbeck, Et. Wbch 40, Fick, Wbch* I. 470, Läffler, 

 Arkiv I. 276 ff., Noreen, Urg. Lautl. p. 166. 



urg. *i(al-s((- (ieu. *uol-kö-): nisl. (Vgf.) välgr volgr 

 'warm, lukewarm'; härmed identifierar jag trots betydelse- 

 differensen no. dial. (Aas.) valg 'smaglos, vammel, isjer van- 

 saltet (= tjerv)'. Å utomnordisk språkbotten motsvara ags. 

 weals 'ljum' (= nisl. välgr), fris. tvalg ' iickWg' {= nuo. valg); 

 jfr dessutom mndl. walghe 'äckel, vämjelse', walgheii 'känna 

 vämjelse', mht. ualgen och lualgern d. s. Som grundbety- 

 delse för detta hittils — mig veterligen — etymologiskt oför- 

 klarade ord betraktar jag den i nyisl. och anglos. framträ- 

 dande begreppsnyansen 'varm, ljum' och söker adjektivets i 

 fråga etymon i ieu. roten uel- 'sjuda, koka; vara het, varm', 

 som under särskilda afljudsfaser ingår i gr. d/da 'värma, ish. 

 solvärma', got. ivulands 'siedend', fht. walm 'Hitze, Gluth', 

 ivallan, ags. lueallan, isl. vella 'kochen, sprudeln', fno.-isl. 

 olmr 'tilboielig til fiendtligt Overfald' etc. (se under sistsagda 

 adj. bl. mo-stamraar). Med Ä;-suffix ingår denna rot väl äfven 

 i lat. VolrCänus 'eldens gud', find. varcas 'glans' (jfr Noreen 

 Urg. 102, 225 2)). 



1) Se Brugmann. Grundr. II. 193. 250. 



2) Jfr beträfF. ags. wealg ljum' en annan tolkning hos Zupitza, 

 Gutt. 142, hvilken afgjordt bör vika för den ofvan framstälda. 



