272 



B. Med rotvokalismen é. 



uvg, '%rin$-ila-: ä. da. (Kalk., efter Moth) Jcringel 

 'bugtet'. Som substantiveradt femininum torde adj. föreligga 

 i fno.-isl. kringla f., fsv. Jcringla f., ä. da. hringle; som sub- 

 stantiveradt maskul. i sv. dial. (Rz) Jcringel m. 'krets, ring', 

 hvartill man jämföre mlit. nht. kringel m. Möjligheten att 

 dessa substantiv i själfva värket vore diminutiva på -ila till 

 fno.-isl. kringr m. 'ring, krets', fsv. Icringer m., nsv. dial. 

 Tering m. d. s. (jfr mht. krinc nht. hring 'Kreis, Ring, Bezirk') 

 är likvisst icke utesluten, om denna diminutiva karaktär också 

 icke framgår af deras betydelser. Till sin etymologi innehål- 

 ler vårt ord en germ. rot Jcrin^- 'böja, vrida' i bl. a. fno.-isl. 

 kringr 'saadan, som kan giores eller bruges uden Vanskelighed', 

 fsv. Icringer 'lätt, snabb', ä. da. Jcring hreng 'snild, tr£esk 

 rask m. m.', ags. erinran eg. 'sich winden wie ein tödlicli 

 verwundeter', med afljud i fno.-isl. krangr 'svag, skröbelig' 

 (förgerm. rotf. grengh-, jfr lit. grgziu gr§zti drehen, wenden'), 

 se Karsten, Nominalbildning I. 33, 69. 



C. Med rotvokalismen o (a). 



urg. '^uaj)-ila-: Till det nyss i det föreg. af handlade adj. 

 urg. */iaJ)-la- (fht. wadal, isl. *mZy 'fladdrande, kringströfvande, 

 flyktig, ostadig; behöfvande, fattig' tror jag mig kunna upp- 

 visa spår af en likabetydande germ. biform med suffixet -ila. 

 I fno.-isl. förekommer jämte vb. våla (ad) 'jämra sig' ett verb 

 vela, vela (ad) med samma betydelse. Liksom vdla bildats 

 på adj. *ijap-la- i dess bet. af 'fattig, usel, eländig' synes 



