270 



IL Bilduingar med bindevokal. 



Suffixet -lo- uppträder i germ. språk i förening med tre sär- 

 skilda bindevokaler (i, a, u), hvadan man bland hithörande 

 adjektiv har att skilja mellan trenne formkategorier. 



1. Adjektiv på -ila-. 



Stamafledningen -ila- har i germanska språk ägt en rik- 

 lig användning i och för bildande af substantiva agentis, 

 nomina instrumenti och diminutiva, se Kluge, Nom. Stammb.^ 

 §§ 18, 90, Siitterlin, Geschichte der Nomina agentis im germa- 

 nischen p. 29 tf, Falk, Beiträge XIV. 31 ff., Brugmann, 

 Grundriss II. 196 f., Wilmanns, Deutsche Gramm. II. 261 fiP., 

 men förekommer ytterst sparsamt som adjektivsuffix. Från nor- 

 diskt språkområde höra hit följande enstaka formationer, 

 till sin uppkomst så godt som uteslutande förhistoriska. De 

 af Falk anf. st. p. 40 f. omcämda, blott såsom förra kom- 

 positionsled framträdande, adjektiva agentis på -il förbigås. 



A. Med svag rotvokalism. 



a) Reducerade stadiet. 



urg. HU-ila-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) litill Mideu', fsv. 

 (Schl.) fda. (Lund) Vitil d. s. Identiskt med dessa är got. 

 leitils i s. bet. I fråga om sin etymologi föres adj. af Pers- 

 son Wurzelerw. p. 170 till en ieu. rot li-d-, dentalutvidgning 

 af basen Ii- 'Leid zufiigen, abzehren, verderben, pass. abge- 

 zehrt werden, hinschwinden'. En med l-i-d i förhållande af 

 rotvariation stående bas li-g- ligger till grund för gr. oUfo? 



