241 



veradc ulma vb. 'vaerc niork eller ublid, om Luften', ylmast 

 vb. 'blive olin eller ophidset'. Något etymon har veterligen 

 icke blifvit påvisadt. Jag lägger till grund för ordet ieu. 

 roten i{el- ul- 'sjuda, koka, svalla, vara i jäsning', som 

 bl. a. ingår i find. lUmuJca 'Brand', got. wulan 'sicden', fht. 

 ivallan, ags. iveallan 'wallen, sprudeln', fht. mht. icahn 'Hitze, 

 Gluth', isl. vella 'sprudle, boble, om Vaedsker der er i ko- 

 gende Tilstand'. Adjektivet betecknar i enlighet härmed 

 egentligen 'sjudande, het' eller i figurlig mening 'hetsig, häf- 

 tig', har således genomgått samma betydelseutveckling, som 

 föreligger t. ex. i sv. het, hetsig 1) 'mycket varm, åtföljd af 

 stark hetta', 2) figurligt: 'snar till vrede, vred, ond (om per- 

 son)' och i isl. (t)ork. Ill) hrijnn 'paatrtengende' (jfr härmed 

 särskildt betydelsen hos den fno.-isl. formen af vårt adj.), 

 i fall detta sistnämda — som n>ig synes troligt • — hör till 

 en ieu. rot. hhreu- 'sieden, kochen, gähren' i gr. trak. ^qv- 

 rov (i Q v -t o q (*(fQv-rov '"(pQv-rog) 'gegohrenes Getränk', 

 lat. cle-frä-tum 'eingekochter Most', fht. hriuwan, ags. hréo- 

 wan, fsv. hryggia 'brauen' o. s. v. '). 



urg. *äul-ma-: ä. da. (Kalk.) dulm 'tåget (ä.r. ley.); 

 jfr det häraf substantiverade dulm 'tyk tåge', denominativa 

 vb. dulme 1) 'vaire mörkt i vejret', 2) 'som skjules af skyer' 

 äfvensom derivationerna dulmvorn, didmagtig = didm adj. 

 Jag föreslår att hänföra ordet till ieu. roten dhi/el- dhml- 

 'dunsten, räuchern, verfinstern', som ingår i bl. a. gr. i>ol6q 

 (*d^FoX-6c) 'Schlamm, der dunkle Saft des Tintenfisches', 

 ^oXeQug 'schlammig, triibe (vom Wasser),' got. divals 'thör- 

 icht', fs. dwcdm, fht. mht. twcdm 'Betäubung, betäubender 

 Dunst, Qualm, betäubender Saft', isl. didr 'silent, close', fsv. 



^) Se om denna ordgrupp Persson, Wurzelcrw. p. 126. 



