239 



iir nordiskt lån (Skeat, Etym. Diction.). I fråga om etymon 

 för adj. *sn-7na- och hithörande ordgrupp synes mig Jessen 

 o. a. st. hafva träffat det riktiga, då han föreslår härledning 

 från ieu. roten fjhri- 'reiben' i gr. x?*"^ 'reibe, bestreiche' 

 (särskildt 'smörjer, öfverstrykcr med färg'), x^*-i^^'»'«'streife\ 

 Grundbetydelsen hos vårt adj. är i enlighet härmed 'bestru- 

 ken, färgad, besudlad, betläckad', hvarur man otvunget kom 

 till nyansen 'grim, hseslig'. 



urg. *siu-ma-: no. dial. (Ross) svim 'rask og smidig, 

 omtr. = svim, hvilket af Aas. återges med 'rask, hurtig, ogsaa 

 let at haandtere'. Ordets etymon ville jag söka i germ. 

 roten sui i mht. s^vei-m 'Schwankeu, Schweben , ags. swlma, 

 fno.-isl. sui-me 'Schwindel'. För öfrigt ouppvisad, torde denna 

 rot möta utvidgad med ett Ä:-determinativ i sv. dial. svlga 

 sveg (urg. ''sm^an *s)iaih-: 'mu. sulJcö) 'böja sig, svikta', sye^r 

 adj. 'som låter böja sig' (jfr svég-rycjgad, sveg-bakt 'svank- 

 ryggig', nda. svei-rygget, svei-haget d. s. i)), fno.-isl. siieigr, 

 suigi 'a switch, a bow', suig 'a bend, curve, circuit', siieigia 

 'to bow, bend', äfvensom med ett ^-determinativ i ags. sicican 

 'gehen, schweifen, weicheu', flit. sivihhön 'vagari, schweifen' 

 etc. Vidkommande betydelseutvecklingen i vårt adj. kan jag 

 påvisa parallellismer i fsv. h-inger 'lätt, snabb', ä. da. Tering 

 'snild, träask, rask', hvilka jag (se Nominalbildning I, 33) 

 hänfört till en germ. rot Irmg- 'böja, vrida' (förgerm. grengji- 

 i lit. gr^ziit greSti 'drehen, wenden'), samt i lit. sukriis 'be- 

 vegiich, flink', som närmast sammanhänger med lit. suTih 

 siihti 'drehen' -). 



urg. Viu-ma-: fno.-isl. (Fr."-^) Mmr 'skum, skummel, 

 halfmork' («^. Aé/.), jfr det häraf substantiverade hihn n. 



^) S. Karsten, Nominalbildning I, 79. 

 -) S. Persson, Wurzclerw. p. 192. 



