105 



iiiotsviuu å östnord. liotteii insv. (Sdw.) kdvei- 'duktig' (^^. 

 ^^y-)^ iisv. (dial.) häf, il. da. (Kalk.) hav ].'duelig, ai'beidsom\ 

 2. 'hovmodig'. Ordet har bildats [)ä cii fiio. priit. \A. luifom 

 (sällsynt biforni till höfom) ^) af st. vb. hefia 'upptaga, lyfta, 

 höja^ användt i betydelse af vb. hafa. Vidkommande berö- 

 ringen mellan sagda verb kan man se Fr.^ pp. 685 a., 749 a. 

 (jfr beträff. nbt. liaben och lieben Kluge, Wbch '" 159 a.). 



urg. *SHU'bM-: fno.-isl. -sucéfr i sammans. kueld-sucéfr 

 (Vgf. Fr. 2) 'tilboielig, tnengende att faa sove, gaa til Hvile 

 naar Kvelden kommer'. Till st. vb. fno.-isl. sofa 'sofva' (af 

 ieu. roten sue2)-: sup-). 



Ofvan anförda i specifikt nordisk tid uppkomna adjektiv 

 med rotvokalismen é ha bildats på afljudsstadiet i ^wy>Y. pl. 

 af tillorundliegande starka verb. 



C. Med rotvokalismen o-(ä-). 



a. ö- (ä-)stadiet. 



I. Förnordiska bildningar. 



1. Ett f&rgermanskt adjektiv: 



ieu. *iöuglp- (*iåugio-), urg. "Imkia-: fsv. (Schl.) -öker 

 (<C *oykja-) i ö-öke)- 'oförmögen att draga plog 1. vagn'. Adj. 

 förekommer därjämte substantiveradt: öker (fgutn. oykr) m. 

 'ett par dragare; ett ök, en dragare' (Schl.). A västnord. 

 botten förekommer ordet blott i denna sistnämda användning: 

 fno.-isl. oykr m. 1. 'Lastdyr i Alm. saasom Hest, Oxe, Åsen 

 m. m.', 2. 'Hest i Besynderlighed', 3. 'Oxe, som bruges til 



*) S. Noreen, Aisl. Gramm. - § 427, anm. 3. 



