71 



Ordets etymon är att siJka i en ieu. rot sek^-, utomnordiskt 

 uppvisad i lit. sakyti 'sägen', sekmé 'Erzälilung', pd-saka 'Mär- 

 chen', fksl. sociti 'anzeigen', flat. insece "^erzähle' etc. ^). 



urg. *raka-'. fno.-isl. (Vgf. Fr. 2) rakr 'lige, ret, ben'. 

 Såsom simplex är ordet blott engång uppvisadt, men före- 

 kommer därjämte ss. led i några sammansättningar: rak-lilaup 

 'iiafbrudt Lob i lige Retning', rak-leict 'den lige Vei som er 

 Kortest og forer snarest til Maalet', rak-leidr "^gaaende i lige 

 Itetning'. Å östnord. botten möta motsvarande adjektivbild- 

 ningar i nsv. rak och fda. (Molb.) rag med samma betydelse. 

 I ctymologiskt afseende beror adj. på ieu. roten reg^- i lat. 

 rego, xmr-rigo, fir. rigim 'ich strecke aus' lit. rqzyti 'recken', 

 find. rj- rhj- (rhjåti rnjåte) 'strecken, sich strecken', gr. oQéyio, 

 got. uf-rakja 'ausstrecke' etc. (s. Noreen, Urg. Lautl. pp. 

 123, 181). 



urg. *spaka-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr. 2) spakr 1. 'sagtmo- 

 dig, stilfasrdig i sin Opforsel', 2. 'vant til at vaere sammen med 

 Mennesker og lade sig bchandle af dem', 3. 'vis, förståndig'; 

 fsv. (Schl.) späker 1. = isl. spakr 1., 2. = isl. S2)akr 3.; fda. 

 (Lund) spak = isl. spakr 3., fsv. sjjaker 2. (Molb. spiag = isl. 

 spakr 1., fsv. späker 1.). I ifråga om etymologin hör adj. till 

 ieu. roten (s)pegi- i fksl. paziti 'attendere', reflex, med s§ 

 'cavere', gr. ifi-^d^ofiat 'sich um etwas kiimmern, auf etwas 

 achten' (s. Fick och Bezzenberger i Bezz. Beitr. VI, 239; Fick, 

 K. Z. XXII, 94; Brugmann, Grundr. I, 348, 447; Noreen, 

 Urg. Lautl. p. 183). Detta etymon anger nyansen 'vis, för- 

 ståndig' som adjektivets grundbetydelse, hvilken sedan med 

 lätthet utvecklats till 'mild, fredlig' ('tam' med afseende å 

 djur). 



^) S, oni denna ordgrupp t. ex. Fick, Wbch * I, 559 ; Kluge, 

 Wbch" 310 a. 



