70 



stomcd', fsv. (Schl.) vmi 1. d. s., 2/gä,Ilaiide' (?); fda. (Lund) 

 van 'vant til'. Till grund liggen- icu. roten nen-, ingående i 

 nnd. vunati, vanåti, vanöti a) 'hold sein, verschaffon, niitthci- 

 len, geben', b) 'gern habcn, begehren", fno.-isl. una 'zufrieden 

 sein", flit. ivimne, wumiia, ivunna 'Freude, Lust', fs. ivunsken 

 'wunschen', med differentierad betydelse vidare i flit. tuoncn, 

 fs. wunön, ags. ivunian Svolinen, sein, bleiben', got. ivanjan 

 'gewuhnen^ m. fl. aflägg. 'Das Gowohnte ist dasjenigc, worau 

 man Gefallen findet' (s. Kluge, Wbch ''' 139 a. "gewöhnen, 410 

 b. 'ivohnen\ Persson, Wurzelerw. \). 72). 



urg. *$asa-: no. dial. (Aas.) (jag 'tilbageboiet, krummct 

 bagud, f. Ex. om Halsen paa Fugle'; motsvarande fno.-isl. 

 form *gagr förekommer blott i baliuvrilii-sammansättningeii 

 (jag-hals (Eg. Vgf. Fr. 2) "^med bagoverboiet Hals' (åat. hy.). 

 Å östnord. språkområde möter väl samma adjektiv, öfverfördt 

 till andlig begreppssfär, i sv. dial. (Rz) gager 'öfverdådig, obe- 

 tänksam, förflugcn, näsvis'. Till grund för ordet lägger jag 

 ieu. roten gjiagji- i lit. gage ti *schnattern (von der Gans)', 

 gagönas 'Gänsericli', serb. gagula 'Art Wasservogel', ry. gagara 

 'Silbertauclier', mht. gagen 'gagen, wie eine Gans schreien', 

 fno.-isl. gagl 'liden Gaas'. Enligt detta tolkningsförslag skulle 

 adjektivet ursprungligen blott betecknat den för halsen hos 

 en vattenfågelart karaktäristiska egenskapen att vara bakåt- 

 böjd (jfr den nyno. formens betydelse). Genom generalisering 

 har ordet sedermera erhållit vidsträktare användning. 



urg. *sa,'^u-: isl. sagr (Stockh. Homil.); fda. (Lund) sagh; 

 fsv. (Öchl.) -saglier i undan-sagher 'eg. tillsagd att hålla sig 

 undan, förbjuden att infinna sig, förvist (från)'. Under alla 

 tre formerna uppvisar adjektivet betydelse af part. prat. *) till 

 sv. verb. fno.-isl. segia, fsv. scegliia, fda. sighce (sighice) 'säga'. 



M Jfr Norcen, P. Gnindi-. I, 518, Aisl. Grainm. ^ § 434, anm, 



