231 



(en gång iippvisadt) är med hänsyn till sv. dial. (Rz) stäm- 

 mer 'stammande" sannolikt att fatta som motsvarighet till 

 den isl. formen (jfr dock o-stamsadj. fno.-isl. stamr i samma 

 bet , se Karsten, Nominalbildning I, 51 f.). Parallella bild- 

 ningar möta vidare i got. starmns, fht. stämmer (nom. sg. m.) 

 'stammelnd'. Ordets etymon är att söka i germ. roten stam-, 

 ingående i fht. mlit. stemmen, stemen (^stamjan) 'Einhalt 

 thun, stehen machen' (se Karsten o. a. st. och där cit. lit.). 

 Man jämföre äfven fht. nn-gi-duomi 'ungestiim, unbehindref, 

 sfanuil, ags. stamor 'stotternd'. — I de tvänne sistbehand- 

 lade adjektiven är geminatan mm förmodligen assimilations- 

 produkt af rotens utljudande m med suffixkonsonanten. Dock 

 kunna äfven andra fr)rklaringsmöjligheter ifrågakomma (s. 

 Noreen, Urg. Lautl. p. l^T f., jfr artiklarna ""(Jimma- *slemma- 

 pp. 44, 48 i det föreg.). 



c) Isolerade bildningar. 



urg. "^Jiallö (ieu. HoUid): fno.-isl. (Eg. Vgf.) I>oll f. 

 'a young fir-tree\ med en östnordisk parallellform i nsv. tall. 

 Ordet står i afljudsförhållande till det p. 33 behandlade urg. 

 '^ India-, "^Jjolla- (se detta). 



urg. *råh-nd (ieu. rdhy-na): fno.-isl. rån f. 'Havets 

 Gudinde'. Jag fattar ordet som substantivering af en gam- 

 mal präsentisk participialbildning till en ieu. rot rahy-, som 

 för öfrigt uppträder i fht. hi-rahanen (*-rahnjan) 'rauben, 

 erbeuten', fno.-isl. rrhia d. s., rån n. {*7'aJci-no-m) 'Hand- 

 ling, hvorved nogen forholder anden Mand hvad der med 

 rette tilhorer denne', nda. van, nsv. rån i), samt utvidgad 



M Jfr von Babder, Verbalabstracta p. 59. 



