258 



urg. *star-ra-: isl. (Eg.) sta^r 'durus, contentus', upp- 

 visadt blott 1 gg: ack. sg. m. starran (Håttalykill Rognvalds 

 Jarls 40 i Snorres Edda af Sv. Egilsson, Reykiavik 1848). 

 En parallell härtill är mht. sterre 'starr, steif , i fall dess 

 Ja-form — ss. i högtyskan ofta är fallet (jfr Braune. Ahd. 

 Gramm.2 § 249 anm. 2, Wilmanns, Deutsche Grammatik II. 

 414) — utgör en sekundär utveckling af en äldre o-stam. 

 (jfr nht. starr). Till grund ligger ieu. roten ster- 'starr, fest 

 sein' (se Karsten, Studier öfver de nord. språkens prim. norai- 

 nalb. I p. 50 under stara- äfvensom Beiträge zur Geschichte 

 der g-Verba im Altgermanischen p. 49 (= Mémoires de la 

 Société Néo-philologique a Helsingfors II p. 217). 



urg. -"mh-ra-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) vakr 'aarvagen, 

 rask, uforfserdet' (komp. vahrari), fsv. (Rydqv. VI) vaker 

 (komp. vakrare) 'vaksam', nda. vaJcher 'vacker, flink, rask, 

 duktig\ Parallella bildningar äro fht. /rackar (ivahhar) 'mun- 

 ter, frisch, wach', ndl. ivakker, ags. wacor 'wach'. Till roten 

 i got. stv. I vakan 'vaka', jfr verb. kausativum got. wakjan, 

 fht. wechan, fno.-isl. vekia 'väcka'. En motsvarande utora- 

 germ. rot ing- är uppvisad i bl. a. lat. veg-ere 'munter 

 sein, erregen', vig-ire, vigil, tind. väja- 'Starke, Raschheit 

 (se t. ex. Kluge Wbch ^ 'wacker' ^) ). 



urg. '-'hai-ra-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) hårr 'gråa, isaer 

 graahaaret'. Paralleller förefinnas å västgermanskt språkom- 

 råde: fht. flt. hzr 'vornehm, erhaben, herrlich', ags. hm\ 

 engl. hoar (hoary) 'grau'. Till sitt etymon beror ordet på 



1) Enligt Klnge Nom. Stammb.-^ § 194, Wbch" 'nacker' vore 

 germ. *iiak-ra- en motsvarighet till find. vigrd- = vigva- 'kraftig, 

 regsam'. Detta är möjligt endast under förutsättning af en gemen- 

 sam ieu. grundform *U9g-rO-, hvaraf dock redan indoeuropeiskt bordt 

 bli '■ug-ro-, då d och ett tautosyllabiskt )( [du och iid) i det ieu. 

 urspråket voro underkastade kontraktion till U (se Noreen, Urg. 

 Lautl. p. 81 ff. ; jfr dock Persson, Uppsalastudier p. 188, Streitberg, 

 Urg. Gr. p. 45, Brugmann, Grundr. I.- 201. 



