257 



nö-. nasalerad biform till *ahh-no- (jfr gr. acpvog, ro, se 

 under föreg. artikel). Grundbetydelsen hos adj. *ampra- 

 vore enligt denna etymologi 'stark, gewaltig'. 



urg. '-'dap-ra-: fno.isl. (Eg. Vgf. Fr. 2) dapj- (n. daprt) 

 "^tung, mods. frisk, liflig'; jfr isl. daprligr 'af bedrefvet, ned- 

 slaget Udseende ; som egner sig til at frerakalde Bedrövelse, 

 nedslaa Sindet", dapra daprast 'falde tung, besvserlig', no. 

 dial. (Aas., Ross) daper 1) 'stille, nedslagen', 2) 'svag'. Trots 

 betydelseditferensen är ordet ursprungligen identiskt med fht. 

 tapfar "^scliwer, wichtig, gewichtig', mht. tapfer 'fest, gedrung- 

 en, voll, gewichtig, bedeutend' (i sen mht. äfven 'ta})per, jfr 

 den från äldre tyska lånade nsv. formen ^) ), ndl. dapper 

 'tapfer, vieF, engl. dapjjer 'nett, gewandt'. Med hänsyn till 

 betydelseskillnaden mellan de nordiska och västgerm. for- 

 merna af vårt ord hänvisar Noreeu Urg. Lautl. p. 232 till 

 en analog utveckling i lat. trlstis 'bedrängt, beklommen, 

 diister', ags. Jirchtan 'klemmen', isl J>r;'/S'ta 'hart drucken 

 pressen', fs. thrlsti, ags. Jtriste 'dreist', d. ä. 'verzweifelt, 

 desperat'. Den hos i de nordiska formerna föreliggande be- 

 greppsnyansen vore sålunda att fatta som den ursprungligare, 

 för hvilken händelse Bezzenberger i fråga om ordets etymo- 

 logi möjligen träffat det riktiga, då han hos Fick Wbch* I. 

 462 (visserligen under tvekan) förbinder fno. dapr med gr. 

 ^dfi^oq 'häpnad, förvåning, förundran, skräck, fasa (ieu. rot 

 dhamh-). Adj. dapra- (af en nasallös biform dhah-) 'skulle 

 således egentl. betyda "^slagen af skräck, fasa' ^). 



1) Se Tamm, Fonetiska kännetecken på lånord i nsv. riks- 

 språket p. 69. 



2) En äldre af Bugge, Bezz. Beitr. III. 99 meddelad ety- 

 mologi är omöjlig i formelt afseende och en annan af Fick, Wbch * 

 I. 462 framstäld tydning af fht. tapfar nht. tapfer, hvilka tilläg- 

 gas en grundbet. schneidig', synes mig otillfredsställande från bety- 

 delsens sida. 



