256 



adj. synes föreligga i sv. dial. (Rz) aher 'stark, skarp, mast 

 om lukt', hvilket redan Reitz sammanställer med got. abrs 

 samt med ags. abal 'styrka\ Ifråga om om ordets etymon 

 ansluter jag mig till Johanssons tolkning Idg. Forsch. III. 

 239 ff. ^), där han förbinder adj. med find. amhhrnå- 'gross, 

 furchtbar', ämhhas 'Furchtbarkeit, Macht', gr. ucpvoc u(f^.vog 

 "^reichlicher Vorrat' (af en ieu. rot a(m)hh-). 



urg. "^ampra-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) aiw (<C *ap]}r <Z 

 *ami)r) 1) 'slem, haard', 2) 'ilde medtagen, smertelig berört 

 af noget, i mislig Stemning'; fsv. amper 'bitter'. Utomnor- 

 diskt föreligger ordet som adjektiv i ndl. It. amper 'skarp, 

 sur, bitter' (i ndl. äfven 'barsk, vresig'), samt som substan- 

 tiveradt i ags. ompre, flit. amp/aro,[ mht. nht. ampifer, It. 

 amper m. 'syra', ss. växtnamn 'rumex'. Enligt en äldre tolk- 

 nig (se Osthoff, Morph. Unters. V. 75. 124; Brugmann, 

 Grundr. II. 172; Kluge, Wbch^ 'ampfer'; Tamm Et. Sv. O- 

 'amper') skulle adj. återgå på en ieu. grundform *amhro- för 

 "■'am-ro- = find. amld- amhlä- 'sauer' (jfr lat. amurus). Denna 

 tolkning är emellertid antagligen oriktig, då dess förutsätt- 

 ning, nämligen att ljudförbindelsen mr redan före Ijudskrid- 

 ningen blifvit mhr, hvaraf sedan regelrätt mpr, för öfrigt 

 icke har något stöd för sig (jfr Kaufmann, Litteraturblatt 

 fiir germ. u. rom. Phil. Jahrg. XIV p. 123; Noreen, Urg. 

 Lautl. p. 168; Streitberg, Urg. Gramm. p. 148). En annan 

 förslagsmening, äfven den tämligen osäker, har framstälts af 

 Johansson o. a. st. Germ. ampra- fattas som kompromissform 

 mellan ett germ. ■^a(m)dra- i got. abrs och ett för öfrigt obe- 

 lagdt germ. *ampa- af ursprungligare '''amppo- — ieu. *ambh- 



^) Denna tydning har iifvcu aksepterats af Uhlenbeck, Et. Wbch 

 'abrs\ Beträffande en äldre etymologi se Klnge K. Z. XXV, 312, 



som antagit samband med find. Cqjrä- 'stark', dpas 'Werk', fqMS 

 religiöses Werk' la. t opus etc. 



