306 



IL Europeiska bildningar. 



ieu. '^kdp-to-, urg. '^haf-ta-: fno.-isl. haptr (<C *haftr) m. 

 'mandlig Fånge', hapta f. 'kvindelig Fånge', hapt n. 1) 'Baaud 

 hvorved en hindres fra at bevsege sig i Frihed', 2) hopt n. 

 pl. om gudarna. Ordet kvarlefver som adj. i got. hafts, 

 fht. milt. fs. haft, ags. hceft 'gefangen', hvarmed adj.-suff. 

 flit. milt. -haft Verbunden mit' (jfr t. ex. nht. schmerzhaft, 

 lehhaft), got. -hafts i audahafts ""mit Gliick behaftet, gltick- 

 selig' väl är identiskt. Adj. förekommer som substantiveradt 

 äfven i västgermanska språk: fht. mht. haft m. 'Band, Fessel' 

 (i fht. äfven neutr.), ags. hcBft m. dets. Utomgerm. motsva- 

 righeter äro bevarade i lat. captus, gäll. {Mani-)captos, fir. 

 caeht 'Dienerin', kymr. cceth "^captivus', ett to-ptc. till lat. 

 capio, got. hafjan 'hebeii, aufheben', id. he/ia d. s. Se 

 Fick, Wb.* IL 65. — Schade, Wbch2 362 b, ställer ordet 

 till vb. hahan. 



ieu. "^sd-to-, urg. *sa-dd-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) saör 

 'mset'. Adjektivet har samgermansk utbredning, jfr got. saps^ 

 fht. sat, fs. sad, ags. s^ed. k utomgermansk botten är ordet 

 uppvisadt i gr. ä-arog 'unersättlich'. Till grund ligger en 

 ieu. rot sä- 'sättigen, satt sein', i gr. äfisvat 'sättigen', ä-ör/v 

 'sattsam, genug', lat. satur, satis, got. sdpjan 'sättigen', söps 

 'Sättigung' etc. Se t. ex. Schade, Wbch^ 745 b, Fick, Wbch* 

 I. 557. — Till sin vokalisation kunde rotstafvelsen i gerni. 

 saclå- och gr. -åtog äfven innehålla ieu. a. Men på grund 

 af ordets indoeuropeiska aksentläge, som återspeglas af den 

 gerni. formen, har man rätt att antaga reduceradt rot- 

 stadium. 



ieu. Hu-to-, urg. Huöå-: fno.-isl. lädr ptc. prat. pass. 

 till hjia (luöa) 'slaa, banke, hanire; knrekke, mishandle, be- 

 skadige, svsekke, gjöre ubrugbar' (Fr.^), urspr. ett starkt vb., 



