303 



]) 'skön, vacker', 2) 'förträftlig, duktig, tapper'. Germanska 

 motsvarigheter möta i got. *freips, grundord för sv. vb. 

 freidjan 'schonen', fht. *frlt i frUlich 'erfreulich, angenehm', 

 ags. frid 'hiibsch, schön, anmutig, lieblich'. Utomgermanskt 

 är samma adj. uppvisadt i find. p'1-td- 'geliebt, lieb, ver- 

 gniigt', avest. dunmö-frltö 'dunstgenährt'. Till ieu. roten p'i- 

 i find. pri- prlndnti 'lieben', got. frijon d. s., fksl. prijati 

 'fiirsorgen'. Se Osthoff, Morph. Unt. IV. 74 f., Schade, Wbch2 

 222 b., Fick, Wbch 1.* 260. 484, Brugmann, Grundr. II. 212. 

 ieu. *st-to-, urg. *sJ-da-: fno-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) siör 

 'sid, långt nedhaengende', fsv. (Rqv, III) sljjer d. s. ^) ; ä. da. 

 (Kalk.) sid: gangesid 'långt uedbsengende (om Klseder)', vinge- 

 sid, fodsid 'hcengende vid ned om Fadderne'. Å germ. bot- 

 ten förekommer adj. för öfrigt blott i ags. sid 'weit, ausge- 

 dehnt, gross'. Substantiveringar af ordet i fråga äro fno.-isl. 

 Slöa f. = sv. sida, ags. side f., fht. slta f. 'Seite' samt å 

 utomgermansk språmark find. si-tä 'Furche'. I fråga om 

 etymologin antager Osthofi", Morph. Unters. IV. 81 och 134 

 f., en till grund liggande ieu. rot sai- si- 'in eine feste Lage 

 bringen, einschränken', hvarmed han låter ieu. roten si- 'bin- 

 den, fesseln, anschirren' (i find. si nä-ti 'bindet, umschlingt', 

 si-td- 'gebunden') sammanfalla. Mera tilltalande är Perssons 

 sammanställning (Wurzelerweiterung p. 111) af vår ordgrupp 

 med ieu. roten si- 'mittere' i find. se-nä 'Geschoss', säy-aka 



d. s. Emellertid har Zupitza, Gntt. 10 påvisat, att den af Vgf. 

 supponerade betydelsen paid in kind måste vara oriktig och att 

 adjektiven friöv: öfriör betecknat motsatsen 'rörlig: orörlig (egen- 

 dom) . Redan Fr.^ öfversätter friör 4. med levende'. På grund 

 häraf måste sambandet med find. hrltd- uppgifvas. Adj. fri5r i 

 fråga är då i grunden identiskt med fricr 'behaglig, vacker', har 

 således undergått samma betydelseutveckling, som got. freiS fri . 



^) Hit hör äfven fsv. sipev 'mäktig' blott i komp. sipari 

 (ä. och y. V. G. L.), se Kock, Antiqv. Tidskr. f. Sverge 16: 3, p. 8. 



