213 



f. 'cin Wassergcschirr'. con-fut-are cgcntl. 'nedslå' (se om 

 denna ordgrupp Tamm, Et. Ordb. 73 b.: Liden, Uppsalastudier 

 p. 84 f.; Noreen, Urg. Lautl. p. 155 i)). 



urg. *blutta- ^blotta- (ieu. %h.lucl-n6-)\ fsv. (Sdw.) Uotter 

 'bar, blott, obeväpnad', nsv. blott, ä. da. (Kalk.) hlot 1) 'no- 

 gen, utildiekket', 2) 'tydelig, klar'. Motsvarande utoninordiska 

 bildningar föreligga i ndl. hh(t med biform hlutsch \\th\otta.å\ 

 nlit. It. dial. hliitt 'bar. naken, utblottad'. Ordet är svag 

 afljudsform till o-stamsadjektivet Hlayia- egentl. 'blöt' (i de 

 nord. språken), men äfven 'bar, utblottad' (i de västgerm. 

 språken), och skiljer sig blott genom annan suffixbildning 

 från adj. Hlnta- *blota- 'blöt, mjuk', bildningar, hvilka jag 

 (s. Karsten, Nominalbildning I, 19, 62) hänfört till ieu. roten 

 hhlud- i gr. (plvdäv 'iiberfliessen', tx-ifXvvddveiv 'auf- 

 brechen, von Geschwiihren'. Adj. i fråga har således under- 

 gått samma begreppsutveckling som de västgerraanska for- 

 merna af ofvan berörda Hlauta- (jfr Tamm, Et. Ordb. 45 a.) 



urg. (^Tcukha-) *JcoM:a- (ieu. ^gug^-nö-): isl. Icokhr m. 

 'tupp' (förek. endast i Sn. E. II, 488), nsv. dial. (Rz) hoU(e), 

 nda. dial. hok d. s. 2). Å utomnordisk språkbotten motsvara 

 ags. cocc, engl. coch, äldre nndl. coclie 'gallus gallinaceus'. Å 

 germanskt område är ordet nära besläktadt (afljudande) med 

 ett antal deminutiva substantiv, livilka alla förutsätta en ur- 

 germ. grundform *Jce)/l-a-: isl. MiiMingr m. ('gåsunge', med 



*) Jfr äfveu Perssou, Wiirzelerw. p. 141, not 3. 



^) Såsom blott en gång uppvisadt i fornspråket och saknadt såväl 

 i nyisländskau som i det uynorska folkspråket har isl. Tcoklcr drabbats 

 af misstanken att vara fornengelskt lånord (ags. COCc). Mot detta an- 

 tagande talar dock dels ordets förekomst i svenska och danska mun- 

 arter (Gotland, Götaland, Jutland), dels det möjligtvis lånade finska 

 IcuJcho, liv. MJc, vot. JcuhJcä (detta kan emellertid ha uppkommit sjelf- 

 ständigt, jfr de likljudaude och likbetydande lat.-romanska och slav. or- 

 den). Se Liden, Uppsalastudier p. 92, not 3 och där cit. Ut. 



