215 



gan 'flyga' (se t. ex. Hellquist, Arkiv VII, 14; Noreeu, Urg. 

 Lautl. p. 156: Tamra, Et. Ordb. 154 a.). 



urg. *h'uppa- *Jcroppa- (<^ *hrub-nå-, ieu. ^gi-bh-no-): 

 fno.-isl. (Vgf. Fr.2) hoppr m. 1) Xegeine', 2) 'Kroppen, mods. 

 Kxtremiteterne', fsv. (Sclil.) hroirper m., fda. (Lund) kröp 

 m. 'Kropp', med utomnordiska parallellformer i ags. crop(p), 

 fht. hropf 'Kropf . Ordet är enligt K. F. Johansson, Bezz. 

 Beitr. XVIII, 21 (jfr Noreen, Urg. Lautl. p. 155) en no- 

 stamsaf ledning till roten i gr. ^oécpog 'Frucht im Mutter- 

 leibe', fno.-isl krof — kroppr, nsv. kräfva. För öfrigt är 

 denna rot ouppvisad. 



IV. Isolerade bildningar. 



urg. *didka- (<i *dulkka-, ieu. %hlg1i-n6-): no. dial. 

 (Aas.) hulh m. 'Bugle, indslaaet Iluulning', hvaraf fno.-isl. 

 (Eg. Vgf. Fr.2) hulkl m. 'den i Fartoiets Midte nedpakkede 

 eller opstablede og sammensurrcde Ladning' ^). Östnordiska 

 parallellformer möta i ä. da. (Kalk.) hulk m. 1) 'buckla, knöl', 

 2) 'tjock fåll på tyger'. Ordet låter förklara sig som ett 

 gammalt vio-particip till germ. verbalroten tel^- 'anschwellen' 

 i st. vb. fht. helgan, mht. htlgeyi 'schwellen, zornig sein', ags. 

 helgan 'vom Zorne aufschwellen', fno.-isl. part. prat. holgenn 

 'uppsvullen' etc, hvilka å förgermansk botten höra till en 

 rotform hhelgJi- ^), uppvisad i fir. holgaim 'schwelle', holg 



*) Hellquist Arkiv VII, 15 och Noreeu Urg. Lautl. p. 166 auföra 

 ett foruisländskt hulkr m. 'skeppslast', hvilket tlock sakuas hos såväl Eg. 

 och Vgf. som Fr.^ I hvarje händelse bör a-stamsformeu med hänsyn 

 till dess samnordiska utbredning tillskrifvas prioritet. 



*) Se om denna ordgrupp t. ex. Khige, Wbch^ Bälg; Fick, Wbch' 

 I, 493; Persson Wurzelerw. p. 26. 



