219 



'gesprenkelt, schwärzlich', :^éQxr] 'Flussfisch, Barsch', fir. erc 

 'gesprenkelt' samt under andra af ljudsformer tiud. prg-ni- 

 'gesprenkelt, bunt', fht. forhcma 'forell, Salmo fario', fir, orc 

 (ieu. *jJO>'Ä'iO-) 'a salraon'. 



b) Samgermauska bilduingar. 



urg. *hiiella- (<C *huel-na-): fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) 

 huelh' 'saadan som giver fra sig eller höres med st-ark, klar, 

 skarp eller gjeunemtrasngende Lyd'; å östnordisk botten mot- 

 svarar blott sv. dial. (Rz) hwäll "^gcnljudande, gäir. Utom- 

 nordiskt miita parallellformer i ags. hveall och fht. hwel 

 (htueller) ^). Till grund ligger ieu. roten l-^el- i fht. hellan 

 (för ^kivéllan) 'bei heftigem Anstosse crklingcn' (analogiskt 

 efter prat. hall, pl. hullum). Jfr Xoreen, Arkiv III, 22, not 

 2, Urg. Lautl. pp. 144, 205. 



urg. '^^er-na-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) cjiarn 1) 'begjter- 

 1ig efter noget', 2) 'tilboielig, villig til at folge med en eller 

 noget'; fsv. (Sdw.) giärn (garn) d. s.; å da. område är adj. 

 icke uppvisadt såsom sådant, men förutsattes dock af ä. da. 

 (Kalk.) vb. girnes (= gires) 'attraa, begsere' samt adv. gcerne 

 'ivrig, kserlig, meget', nda. gierne. Parallellformer med mot- 

 svarande betydelse föreligga i got. gairns (i faihu-gairns 

 'habsiichtig'), fht. mht. gern, fs. gern, ags. georn. Till grund 

 ligger ieu, roten gher- *heftig verlangen' i bl. a. fht. gerön, 

 nht. begehren (se t. ex. Fick, Wbch* I, 436; Kluge, Wbch^ 

 135 b.). 



^) Som ett helt annat ord fattar jag fht. hel (heller) 'tönend, 

 laut, glänzend , hvilket utgått antagligen direkt från präsensstamraen 

 af nedan nämda vb. hellcin. 



