112 



fsv. (Sclil., Sdvv.) fä-fcengcr 1. 'fåfäng, sysslol()s, ovärksain', 

 2. 'föga inbringande, onyttig', il. da, (Kalk.) fä-fceng d. s. 

 Till grund ligger st. vb. fno.-isl. få, fsv. fda. fä 'fil', beroende; 

 l)il (;n gerni. rot fanh- (jfr got. fähcm). 



urg. *suai;pia-: fno.-isl. -sueipr i sammans. aud-sueip}' 

 (Vgf. Fr. 2) * villig til at efterkomme andres Anmodning', hvaraf 

 (i nisl.) aud-sueipinn med samma bet. och substantivet muf- 

 sueipni f. Adj. i fråga uppvisar funktion af ett passivt partic. 

 necessitatis (eg. 'sådan som med lätthet kan böjas') till fno.-isl. 

 st. vb. sueipa 'kaste med en svingende Bevaegelse m. m.' Jfr 

 uttr. sueiim siniim hug o: lempe sig efter en for att blive 

 enig med ham (Sigurdarkuida Fäfnisbana 3,13). 



Till denna kategori hänför jag slutligen fno.-isl. adj. (E'.g. 

 Vgf. Fr. 2) tor-veldr (-*i(aldia-) 'vanskelig, besvaerlig', hörande 

 till fno.-isl. vb. valda 'vålla' (= got. ivaldan, måhända ur- 

 sprungl. reduplicerande, jfr Braune, Got. Gramm. ^ § 179, 

 anm. 1). 



b. O- (ä-)sta(liet. 

 I. Förnordiska bildningar. 



1. Samgermanslm adjeJdiv. 



urg. *föria-'. fno.-isl. (Kg. Vgf. Fr. 2) fm- 1. aktivt: a) i 

 'Stånd til at reise, komme frem eller afsted', b) 'i Stånd, dyg- 

 tig til noget (til e-sf; 2. passivt: 'saadan at man der, dermed 

 (dier under disse Omstsendigheder kan komme frem'. Där- 

 jämte förekommer adj. som senare led i ett antal samman- 

 sättningar. Ä (istnordiskt språkområde motsvarar fsv. (Schl. 



