220 



Följande tvänne bildningar äro mer eller mindre oklara 

 med hänsyn till sin suffixformation : 



urg. *erpa-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) imyr 'brun' ; fsv. (Sdvv.) 

 iarper d. s., såsom adj. blott en gång uppvisadt, substanti- 

 veradt i nsv. fågelnamnct jär2)e = fno.-isl. iarjie. Utomnor- 

 diskt föreligga motsvarande adjektivbildningar i fht. örpf 

 'fuscus' (jfr isl. lånordet Erpr), ags. eorp earp 'dunkelfarbig, 

 schwärzlicli'. Germ. etpa- kan förklaras som gammal no- 

 stamsbildning, blott genom rotafljudet afvikande frän gr. 

 oQif-vog 'dunkel, dunkelfarbig, dunkelbraun, veilclienfarbig", 

 och förutsätter i detta fall en ieu. stamform '^erhh-no-, livaraf 

 närmast urgerm. *erb-nä- >> *eriypa-. Eller ock kan vårt ord 

 som o-stamsbildning återföras på en ieu. rot erh- (variations- 

 form till erhii- orhh- ofvan) i gr. £Qs[ioc 'mörkret i under- 

 jorden, Hades' (jfr att öq(fvrj användes om samma begrepp). 

 Se härom Persson, Wurzelerw. p. 219, Noreen, Urg. Lautl. 

 p. 89; jfr angående det senare alternativet redan Weise, 

 Bezz. Beitr. II, 290 1). 



urg. "^'dimma-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr. 2) dimmr 'mörk', 

 hvaraf dimma f. 'Morkc', jfr no. dial. dimm 'dunkel, meget 

 mörk, f. Ex. om Luften' och dimma f. 'Dunkelhed i Luften'. 

 Östnordiskt motsvara fsv. (Sdw.) dimher, dymher 'skum, svagt 

 seende' (en gång uppvisadt) samt nsv. dimma (redan hos 

 Stjernhjelm). Fsv. och ä. nsv. dimha 'dimma, mörker' fram- 

 står på grund af sin labial som ett annat ord (s. Tamm, Et. 

 Ordb. 90 b.). En västgerm. parallell möter i ags. dim, gen. 



^) Andra tolkningar, hvilka afgjordt böra vika för de ofvan 

 refererade, gifvas af Fick, Bezz. Beitr. V, 169 (= Wbclr' III, 37), 

 som sammanställer ordet med got. Ti(lis, fno.-isl. roMi)' mörker' 

 (ieu. rot Teg-)., och af Prcllwitz, Etjm. Wbch d. gr. Spracbe p. 100, 

 som förmodar en rot evfj-i-y variant till TefJ^- i gr. QS^M 'diinkel- 

 färben'. 



