223 



h-iimi o, s. v. (s. Bagge, Norr. Fornkv. p. 442; Noreen, Ar- 

 kiv VI, 379). 



urg. "^hreu-na-: isl. (Eg. Vgf.) hriönn 'salebrosus, inte- 

 qualis, asper' blott i förbind, hriön ishrufa 'aspera glacici 

 salebra, id. qu. glacies vana, cava, non solida' (enl. Eg. hand- 

 skrifvet bland fågelgåtor i Sn. Edda). Uttrycket anföres som 

 omskrifning för en viss fågel, isl. shrofa 'pufinus areticus'. 

 Adj. förutsattes dessutom som grundord för de af Vgf. upp- 

 gifna isl. hriona f. 'roughness' (från Sn. Eddan, ehuru utan 

 angifvande af beläggställe) och hrimungr m. 'id., esp. from 

 flaws in ice'. Isl. hriona förekommer enl. Aas. i nynorskan 

 i form af rjöna f. Tlet eller Stribe, bvor Huden er knudret 

 eller opsvulmet, ligesom efter en Rivning'. Etymon för denna 

 ordgrupp synes mig vara att söka i ieu. roten (sJJc.^eru- 

 (s)]c2reu- (sjk^ru- "^spalten, schneiden, scheeren, kratzen', in- 

 gående t. ex. i find. cärv-ati carv-åyati 'zerkaut', lit. Jclrv-is 

 *Axt\ lat. scrä-ta 'zerbrochenes Geräth, Trödelwaare' (scrft- 

 täri), isl. shriöär 'zerfetztes Buch', ags. scru-d 'Kleid', fht, 

 scrö-tan 'hauen, schneiden, abschneiden, zerhauen'. Med af- 

 seende å betydelseutvecklingen ('skuren, skrapad — ojämn ) 

 jämföre man de med ifrågavarande ^hreuna- rotbesläktade 

 fno.-isl. hrufa f. 'Ujevnbed', hrufla 'skrubbe, skrabe', egentl. 

 'göra ojämn', hriufr 'skurvet, ujevn paa Overfladen' o. s. v., 

 hvilka höra till en ieu. rot hru-p-, labialutvidgning af det 

 ofvan berörda (s)]cru- (se aug. dessa rötter Persson, Wurzelerw. 

 pp. 127, 167 ff.). 



urg. ■^sJcreijpa- (<C *sJcreKppa- << *shreuö-nd- <C ieu. 

 '^shreup-nö-) : isl. (Eg. Vgf.) sJcruqyr 'fragilis', no. dial. (Aas.) 

 slcryp 'udroi, kortvarig, forgjiengelig' ; sv. dial. (Rz) sJcrypfer) 

 1) 'skröplig, sjuklig, mycket svag', 2) 'knapp, otillräcklig, 

 odryg- som snart fortares', o) 'skämtsam, munter, treflig, an- 

 genäm' (jfr beträft". denna betydelseutveckling nsv. skämta 



