229 



210 ^) iintagas stå i förliulUiiule jif rotvariation till nilit. 

 Jcniihel 'Knöcher, iisv. dial. hiöva 'sammantrycka', no. dial. 

 hwyva 'knuge, kramme, trykkc sammen', isl. (Eg.) hwyfa 

 'prcmere', hifjyfir *qui premit': fht. hioj)/' Knotcn, nit. l)iop(p) 

 'Knospe', ndl. hioop 'Knoten', mht. /nioiif"Kno\)f (: Hnoppa-, 

 '^linaiip(ii)a-), bildningar, hvilka förutsätta en förgerm. rot 

 (jneyhh- 1. (jneup-. Genn. Hmcqrpa- låter under antagande 

 af denna samhörighet återföra sig på en ieu. rot gna.Afh- 1. 

 (jna_rp- 'sammantrycka' (: ynu-hh- resp. ynu-p- = i. ex. isl. 

 ynapa 'voriiberliegen' : ynupr 'steiler Abhang', yiwypr %"or- 

 ilberliegend' = isl. nsv. ylam(m) 'fröhlichcr Larm': isl. ylaumr, 

 ags. yk'am d. s. = isl. fnasa, frwsa 'schnauben': fnysa, ags. 

 fneosan, ndl. fniezen d. s. = isl. ynadd 'Bruramen': ynaud 

 'Larm' och får i enlighet härmed anses ursprungligen hafva 

 ägt funktion af ett part. prat. med betydelse af 'samman- 

 trykt, hopklämd'. 



Slutligen må här anföras följande i formelt afseende 

 något oklara bildningar: 



urg. -'"branta- {<C'^'branUa- << ieu. '^ynranäh-n6-)-AwQ.- 

 isl. (Eg. Vgf. Fr.2) hrattr 1) 'brat, steil', 2) 'pludselig, hastig, 

 ilsindet'; fsv. (Sdw.) branter, nsv. brant (sv. dial. och ä. nsv. 

 brått); ä. da. (Kalk.) och nda. ftraw^ 'steil, brinkagtig'. Utom- 

 nordiskt förekommer en parallellform i ags. brant, bront, 

 mengl. brant med bif. brent i samma bet. Beträffande ordets 

 etymologi har K. F. Johansson K. Z. XXX, 449 ff. ^) samman- 

 stält detsamma mod gr. (iQsvi^og 'stolta åtbörder', ^qevd^v- 

 ofitti 'förhäfva sig, brösta sig' ^) och med hänsyn till dessa 



1) Jfr äfven Kluge, Wbch^ 205 a. 



2) Jfr Tamm, Et. Ordb. 57 b.; Noreen, Urg. Lautl. p. 141. 

 ^) Med gr. ^oér^oc och ^Qej'd^v Oftai förbinder Fick, 



Wbch* II, 184 kymr. brynn m. 'collis' (enl. Fick af en urkelt. 



