^03 



hög', da. stah(k) d. s. (jfr nord. lånordet engl. stack med 

 samma bet. ^)). Ordet synes äga en förgerniansk motsvarighet 

 i lat. stagnum 'stillastående vatten', ett substantiveradt neutrum 

 (ieu, *stdJc-7io-m 1. "^'stdg-no-m 2)), hvilket formelt taget endast 

 genom sitt genus skiljer sig från det i maskulin form sub- 

 stantiverade germ. 'staMa-z. Den skenbart starka betydelse- 

 differensen utgör intet hinder för denna sammanställning. 

 Till grund för orden lägger Persson, Wurzelerw. pp. 10. 

 Nachtr., 23 (jfr Noreen, Aisl. Gramm^. § 252, 3, Urg. Lautl. 



i uo. dial. (Aas.) stalh m. Ett Skjort, KliTedninysstykke for Kviuder', 

 sv. dial. (Rz.) stciklc m. 'helgdagskjortel, imderklädning, kjortel' och 

 i senare ledet af fda. sMnd-s f aM' 'kovt skinnkjortel' (enl. Rz), ser jag 

 en substantivering af adj. fsv. staM'er 'stackig, kort', hvilket kvar- 

 lefver adjektiviskt i förra ledet af sammansättningarna sv. dial. (Rz) 

 dalk-halsed, staM-håred, staldMved, stakk-uUed o.s.x. (jfräf- 

 ven da. stcik-aandet 'andtruten, andfådd'). En fullt analog substanti- 

 vering kan jag påvisa i fsv. skkirta ('^skyrta), isl. skyrta 'skjorta', 

 hvilka höra till ett adj. *sknrtr, fht. sctirtz, ags. sceo/'^ kort', hvaraf 

 Äfveu isl. skörta 'tryta', skortr 'brist', samt i fsv. kiurtil y. kiortil 

 (<C *kyrtiJ), isl. kyrtell, ags. cyrteJ 'jacka' af ett adj. isl. '%urtr 

 (jfr nisl. kortr), som antagligen är en urgammal 5-lös biform till det 

 nyss nämda ""skurtr, mindre sannolikt län från lat. curtus (s. Noreen, 

 Arkiv VI, 334. Urg. Lautl. pp. 183, 206). — Adj. stakkcr 'kort' hör å 

 västnord. botten närmast samman med isl. stokköttr (=: fsv. stakkuth), 

 stakkadr 'kort, knapp'. Dess etymon synes mig böra sökas i roten 

 till fno.-isl. st. vi), stokkua ' s\mngii i tu, brista', got. s^i^g«n'stossen' 

 och de härmed etymologiskt besläktade lat. in-stinyuö 'treihe an', gr. 

 atéfÅ(i(o 'trete mit Fiissen' (af en ieu. rot steng<^-). I enlighet här- 

 med l)etecknade stakker (''stänka-) egentl. 'söndersprungen, brusten' 

 d. ä. 'bristande, otillräcklig', jfr de ofvan berörda fht. SCurz. ags. sceort, 

 engl.; short, lat. curtus, fksl. kratuku 'kurz', afledningar från ieu. 

 rötterna sker-d- : (s)ker-t- 'schneiden, spalten (s. Persson, Wurzelerw. 

 pp. 29, 42, Noreen, Urg. Lautl. p. 183) samt isl. stiittr C^stvnta-) 

 o. s. v. 'kort', hvilket (s. Karsten, Nominalbildning L 13) utgått från 

 en ieu. rot stnd- '.skära, afklippa, afhugga'. 



*) S. Skeat, An etym. dictiouary of the engl. lauguage 588 b. 



*) I lat. öfvergick cn till nn (skrifvet gtb^ redan i förhistorisk 

 tid (s. Brugmaun Grundr. I, 368). 



