206 



Wbcli"' 401 b.; Noroon, Uig. Lautl. p. 164; Streitborg, TJig. 

 Gramrn. p. 139 i). 



b) Syiikoperade stadiet. 



I. En indoeiiropeisli bildning'. 



ieii. *pl-no-, iirg. * fulla-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fv.^) fullr 

 1) 'fiild af, opfyldt med noget'. 2) 'fuld, fuldständig', 3) 'fuld- 

 gyldig, af fuld Kraft eller Virkning", fsv. (Schl.) fulder och 

 fda. (Lund) ful (full, fuldcer) med samma begreppsskiftnin- 

 gar. Adj. äger parallellformer såväl i germanska som utom- 

 germanska språk: got. fnlls, flit. mlit. föll, It. full, ags. 

 cngl. full, ndl. vol, fs. full, fksl. plnnä, av. per^na-. Ordet 

 fungerar som ett part. prat. pass. till ieu. verbalroten pel- 

 ple- (eg, af en 2-stafvig bas pele-) 'fylla', föreliggande i lind. 

 jn-par-mi (■^pi-pel-mi-) 'fyller', pi-pr-mus-, gr. ^l-jtXa-fisv 

 'vi fylla', lit. pilu pUti 'schiitten, einfiillen, \\i.pihias^),^\\i\. 

 piirnå- (<^ ''"pdhnu-) 'full', fir. lån (-'plmios) d. s., lat. plf'nuf<, 

 conipltre, gr. srlfj^Åtjfii etc. (se t. ex. Fick, Whch* I, 477; 

 Brugmann, Grundr. I, 182, 240, II, 132, 138; Kluge, Nom. 

 Stammb. § 228, Wbch-^ 391 b.). 



') Fick, Wbch* I, 49, 213, 428 samt Bnigmanu, Grundr. I, 298, 

 829 antaga en till grund liggande ieu. rot Imeid-, hvilken emellertid 

 för öfrigt är ouppvisad. 



*) Betr. ljudförbindelsen il i lit. pjilncts, det nedan anförda vilnaa 

 o. a. ord jfr H. Hirt, Der idg. Akzent p. 145 ff., Streitberg, Urg. 

 Gramm. p. 29.3 och af dessa förff. anf. lit. Antagandet af ott yidoenro- 

 peiskt ljudvärde af läng sonantisk likvida är tilsvidare mycket lij'po- 

 tetiskt. Försiktigare synes mig vara att låta denna fiirbindelse (\ ana- 

 logi med lind. ul, ur) gälla som reflex af ieu. 9ld. 



