178 



art abstrahorades -nia- som ett enhetligt nominalsuffix odi 

 öfveifördes från dessa analogiskt till andra verbaladjektiv. 

 Ett '^'uti-skal-n-ia- kunde sålunda gifva upphof åt ett *^/ca/i- 

 nia- (got. slccmns). En närstående förklaring torde kunna 

 gifvas suffixformen -Jikt-. Utgångspunkten för denna nydaning 

 kan sökas i /a-adjektiv, bredvid livilka förekomma verbal- 

 stammar med präsensbildande ieu. -to- (urgerm. -Jta-). Af 

 sådana adjektivformationer kan jag exempelvis anföra urg. 

 *^il-j).ia- i runinskriftens å Eorsaringen tuishilan « *-gillan 

 <; '-^'-^ilpan) och dess vernerska växelform urg. ^^il-d-iå '), som 

 ligger till grund för fno.-isl. f/ildr, fsv. fda. gilder 'som skall 

 betalas med ett visst pris'. I dessa bildningar, hvilka egent- 

 ligen uppkommit på präsensstammen ■■-^el-po af st. vb. fno.- 

 isl. gialda, fht. geltmi, got. tis-, fra-gildan o. s. v., en afled- 

 ning af ieu. roten g^hel- i gr. M-(fsXo-v o-iflelv"^) Vara 

 dömd till penningeböter', låg det nära till hands att fatta 

 stammens slutkonsonant såsom hörande till det nominal bil- 

 dande suffixet. 



Med afseende å sin funktion voro afledningarna -nia- 

 och -J)ia- i likhet med -la- i användning för bildande af 

 verbaladjektiv med betydelse af nödvändighet, möjlighet. 

 Men medan sistnämda bildningselement utvecklar en betydande 

 produktivitet under såväl literära som förhistoriska skeden af 

 det nordiska språklifvet, uppträda de bägge utvidgade suffix- 

 formerna i ett fåtal strödda bildningar, hvilka samtliga här- 

 röra från förhistorisk (urgerm.) tid. Från nordiskt språk- 

 område har jag samlat nedan anförda forniationei'. 



>) S. Karsten, Nominalbikhiiug- I, 92 f. 

 ») S. Brngniann, firnndr. II. 1043. 



