179 



I. Bildningar pä ->ii/^-. 



Några liithörande bikliiiDgar finnas förut meddelade hos 

 Schliiter, Die mit dem Suffixe ja gebildeten deutschen No- 

 mina p. 20 f. och Falk, Beitr. XIV, 51. Formationer af denna 

 art (dock icke nordiska) anföras vidare af Kluge, Nom. Stammb. 

 § 229 och Brugmann, Grundr. II, 270, men uppfattas af 

 dessa författare som aflcdningar på suti\ -ni-. Jämför äfven 

 Streitberg ofvan anförda ställen. 



A. Med svag rotvokalism. 



Under substantiverad form torde ett ursprungligt par- 

 ticipium necessitatis, urg. '^iilt-nia-, dölja sig i fno.-isl. vitne, 

 fsv. vitni, da. vidne 'vittnesbörd' (s. Hellquist, Arkiv VII, 40). 

 Till grund ligger ieu. roten ueid- vid- eg. 'finden', sedan 

 'schen, erkenncn , ingående i bl. a. find. vid- 'finden', gr. 

 idet v, lat. videre 'sehen', got. ivitan 'beobachten', verb. 

 prät.-präs. got. ivitan, fno.-isl. vita o. s. v. 'veta'. 



B. MfMl rdtvokalismeii ^. 



urg. ''seu^n-niå' > Hiu-nia-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) 

 si/nn 1) 'aabenbar, utvivlsom, sikker, vis', 2) 'tjenlig, som 

 man synes vel om'; fsv. (Sclil.) syn 'synlig'. Ordet framstår 

 tillika med got. parallellformen ana-siuns (jfr adv. ana-siw- 

 niba) 'sichtbar' som ett passivt partic. nec. tiU germ. verbal- 

 roten selw i got. saihan, fno.-isl. ^m 'se'. Adjektivet i fråga 

 förekommer å nordisk botten äfven i aktiv funktion, näml. 

 som sammansättningsled i fno.-isl. glegg-synn — gleyg-sér 



