191 



smenves), iiilit. tsmer, nlit. Schmeer, ndl. smeer. ags. smeoro, 

 engl. smear 'Fett, Schmeer'. Beträtiande sitt etymon har 

 ordet htänförts till ieii. roten smer- 'beschmieren' i gr. f^oQ- 

 ifffccö 'besiidele, beschinutze', hr. smir 'Mark', got. smair-J>r 

 'Fett, Fettigkeit', smar-na 'Sclimutz, Mist\ flit. smiriven 

 'shmieren', fksl. smru-ku 'mucus'* iii. ti, aflägg. Nämda rot 

 kan emcillertid anses ursprungligen identisk med roten (s)mer- 

 'zerreiben , ingående i bl. a. find. mar- mmä-ti 'zermalmt, 

 verdirbt', ags. mearu, fht. maro, maraivi, muruivi 'miirbe, 

 weich, zart', fir. rneirh 'weich', slov. merva smerviti 'zer- 

 bröckeln'. Betydelserna 'bestreichen, beschmieren' och 'rei- 

 ben, zerreiben' förena sig äfven hos andra rötter, jfr t. ex. 

 gr. Gfndoo 'gnida, ingnida: stryka, smörja, besmörja', och 

 XQtdo 1) 'rispa, sticka, gifva ett skrubbsår', 2) 'vanl. bestryka, 

 smörja' ^). Af dessa hvarandra nära liggande begreppsskift- 

 ningar äger 'rifva', såsom den allmännare, prioritet: 'smörja, 

 insmörja' är att 'ingnida, inrifva'. Ifrågavarande substan- 

 t i ver ing torde således få antagas hafva egentligen betecknat 

 'något rifvet, söndergnidet, knådadt, mört, mosartadt' och 

 framstår i och med denna grundbetydelse som ett gammalt 

 partic. prat. 



urg. *blct-i(a-: fno.-isl. (Fg. Vgf. Fr.^) hlår 'blåa', med 

 bet. 'svart, mörk' i sammansättningarna hlä-liollr 'sorthaaret 

 Iloved', hlå-land 'Aethiopien eller Negrenes land', Uä-miutr 

 'Menneske som er sort över sit hele Legeme'; fsv. (Schl.) 

 Uär 1) 'mörk' (jfr fsv. hlä-man = isl. Uä-maär), 2) användes 

 om den mörka blåaktiga färgen som visar sig på huden till 

 följd af ett liårdt slag, 3) 'bhV: ä. da. (Kalk.) o. nda. blåa. 

 Adj. äger utomnordiska parallellformer i fht. Uäo, mht. hlä 



') Se ang. ofvan Iramstälda etymologi Fick, Wbch * I. 575; Klnge, 

 Wbch» 329 b.: Persson, Wnrzelerw. p. G4 f. 



