376 



uvg. *salrti(-, *saldw-: fno.-isl. (Vgf. Fr. 2) geld7- 1) 

 'gold, om Hunfa3 som ikke maelker fordi det ikke er blevet 

 drsegtigt', 2) 'gildet, kastreret' (hos Eg. blott bet. 2); jfr 

 sammanss. gelclfé 'Fse som ikke malker', geldmiolk adj., h>',r 

 0: Ko som melker uden at vsere drsegtig, geldneyti 'goldt 

 Hornkvaeg' samt afledningarna gelda vb. 'gilde, kastrere'. 

 geldingr 1) 'Gilding', 2) 'Bede, kastreret Vaeder", 3) 'Gjeldoxe'; 

 nno. dial. gjeld 'gold' jämte sammanss. och afledningar; fsv. 

 (Sdw.) galder, ä. fsv. stam gald- 'ofruktsam', jfr sammanss. 

 gcdnöt u. 'gallko', galdviper m. 'trä som ej bär frukt' (Schl.), 

 nsv. gäll d. s. (i dial. äfven gåll) nästan blott i smss., ss. 

 gallblomma, -hampa, -humle, -hö7ia, -ko; ä. da. (Kalk.) gold 

 (*gald) 'barnles, ude af Stånd til at feåe, jfr goldes 'blive 

 tom/ om Kvindebryster', nda. gold. Å utomnordisk botten 

 motsvara fht. mht. galt, nht. gelt "keine Milch gebend, un- 

 fruchtbar', mit. gelde d. s. Den nord. växlingen galder gold: 

 geldr har förklarats bero af äldre w-stamsflexion redan af 

 Noreen, Sv. Landsm. I. 692^), Aisl. Gr.^ § 353, anm. 1. 

 Härför tala i sin mån äfven de västgerm. växelformerna. 

 I etymologiskt hänseende är adj. förmodligen besläktadt med 

 got. gilpa f. 'skära, lie' af en förgerm. rot gholt- ghelt- 'skära', 

 som äfven kan ingå i nsv. galt, urspr. betydande 'snöpt 

 (han-)svin' (t af förgerm. tn). Se Tamm. Et. Sv. O. 203 2). 



urg. ''starJcu-, '■^-starkiö-: fno.-isl. (Vgf. Fr.^) sterkr (ack. 

 -jan) \st8erk, kraftig, stor, anseelig', jfr hos Egilss. sms. 

 hug-starkr 'animo forti' (Kormakss. 3, 8); kv . (Sch\.) stärker 

 'styf, stark', (Sdw.) stärker (stwrk) 'stel, styf, fast, stark, kraf- 

 tig m. m.', fda. (Lund) stark, (Kalk.) sta^rk. I västgernj. 

 språk motsvara fht. stare (och starah) 'stark, kraftig, gross', 



^) Jfr Söderberg, Forngutnisk ljudlära p. 12. 

 2) Äldre tolkniugsförslag hos Schade, Wbch^ 255 a; jfr äfven 

 Kluge, Wbch^ 'gelt'. 



