377 



mht. stare (och starch) = fs. stark, ndl. sterlc, ags. stearc, 

 engl. starJc. Den nordiska växlingen mellan oraljudd och oni- 

 Ijudslös form talar för gammal w-stamsformation, så redan 

 enl. Noreen, Sv. Landsm. I. 692, Aisl. Gr.'^ § 353, anm. 1. 

 Med annat afljudsstadium hör hit isl. styrhr 'stark' med aku- 

 sativerna sti/rJcian och styrhuan, livilken senare nämda form 

 väl är en kontaminationsbildning mellan styrJcian och ett 

 *sturlcuan, d. ä. förutsätter en gammal t<-stam *sturku-: nom. 

 sg. f. *sturk>fl; jfr isl. styrhr m., fsv. styrker m. = nsv. styrka 

 f., isl. styrhja = nsv. styrka vb. Under denna afijiidsform 

 ingår germ. roten stark- vidare i got. yastaurknan 'vertrock- 

 nen', fht. storkanen 'starr, hart werden', isl. storkna 'stivne 

 (om hvad der for har vaeret flydende'), nsv. storkna. Å utom- 

 germansk botten är npers. suturg (*stfga-) 'stark' urbesläk- 

 tadt. Vårt adjektivs grundbetydelse torde vara 'starr, stel, 

 styf ; jfr ännu sv. dial. (Rz) starkna 1) 'stelna, om det som 

 förut varit flytande', 2) 'frysa tilP, hvarför etymologiskt sam- 

 band torde äga rum äfven med lit. stregti 'er.starren, zu Eis 

 frieren' (jfr lett. stringt 'stramm werden, verdorren, vertrock- 

 nen'). Se Schade, Wbch^ 87G a, Kluge, Wbch"' 'stark', Uh- 

 lenbeck, Et. Wbch 57. 



urg. *stran$u-, '^stran.^lö-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) 

 strangr 1) 'heftig, voldsom\ 2) 'uboielig, gjenstridig', 3)'streng, 

 haard\ 4) 'haard, besvjerlig'; fsv. (Sdw.) stranger 'styf, hård, 

 sträf, barsk, styfsint, gensträfvig, grym, häftig, våldsam, sträng, 

 obeveklig; stark, mäktig, framstående'; härjämte uppger Sdw. 

 ett fsv. adj. stranger, som möjligen beror på lågtyskt infly- 

 tande. I nno. diall. förekomma enl. Aas. växelformerna sträng 

 och streng, en omständighet hvilken stäld i samband med 

 en analog växling i västgerm. språk ^), ags. stroyi;^, stren^e. 



^) Se Sievers, Ags. Gr.^ § 303, anm. 2, Kluge, Nom. Stamrab. 

 181. 



