378 



fs. sträng, fht, strengi (jfr däremot adv. strango, mht. stränge), 

 milt. strenge, nht. 5^re?2r/, häntyder pä äldre t<-stamsflexion. 

 I fråga om sin etymologi förbindes adj. vanligen med subst. 

 fno.-isl. strengr m., fht. sträng m., ndl. streng, ags. strenp^ 

 engl. string 'sträck, rem\ Å utomgermansk botten hör 

 denna ordgrupp möjligen samman med lat. stringere 'straif 

 anziehen', lett. stringt "straram werden , strängs 'mutig, frisch"* 

 (Leskien, Der Abl. d. Wurzelsilb. i. Lit. 347), jfr Kluge, 

 Wbch^ 'Sträng, 'streng'. Fick, Wbch* I. 571 förbinder med 

 gr. argécfM, orQocfog, argcuftjvai, af en ieu. rot stregh- strengh- 

 'drehen'. Äfven andra tolkningar äro möjliga, se Zupitza, 

 Gutturale 180. 



urg. "^hnmuicu-, *hna>iw-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr."^) hnoggr 

 'sparsora, knap, karrig', nno. dial. (Aas.) n0gg 'frygtsom, for- 

 sagt, smaalig, karrig, (Ross) knap', hvarmed nno, negg 'lugg- 

 sliten' äfven bör sammanhållas. Denna form med såväl 

 i- som ?t-omljud hänvisar på en nordisk grundf. ^hnagg- 

 luia, hvilken å östnordisk botten företrädes af ä. nsv. 

 (Lind: Svänsk o. tysk Ordbok, 1749) nägg 'svag', äfven nsv. 

 dial. nägg 'knapp, kort' (Uppland), Fårömålets neggur 'hus- 

 hållsaktig'. Adjektivets nord. w-stamsform '^hnaggwu- har 

 å västnordisk botten gifvit upphof åt nno. dial. nogg (= fno. 

 *hnoggr) 'neieseende, akkurat' Ross (? och nno. dial. 7iauir 

 'knap, knibende, girig^) samt å östnordisk botten åt nsv. dial. 

 (Rz) nagg 1) 'skarp, mycket hvass', 2) 'snål, njugg', möjligen 

 äfven åt nsv. dial. (Rz) nugger (i fall af fsv. "^iiogger ~ 

 *h7iogg-) 'njugg, snål'. Å utomnord. mark motsvara ags. 

 hnéaw 'karg, geizig', mt. och y. mht. nou, nu (fl. noimer, 

 näiuer) o. nouive, näwe 'enge, genau, sorgfältig', adv. nouwe 

 nauue 'auf genaue, sorgfältige Weise, knapp, kaum^ mit. 

 nouive 'enge, schmal, knapp, geringe, genau, fein, schlau, ver- 

 traut'. adv. nomre neuwe 'mit genauer Not, kaum', mndl. 



