379 



nautve, nndl. naauic atlj. o. adv. ^enge, genau, karg": från 

 8. årh.:s flit. härrör ett adv. nauivlgo "^naviter, genau' till ett 

 fht. adj. *nau7Vig (afl. på -Ig). — Som etymon för ifråga- 

 varande adj. har man att betrakta ieu. roten kneu- i gr. 

 xvv(o 'schabe', xvvog 'Krätze', xpooc 'Reiben des Rades', fno.- 

 isl. hnpggua, nsv. nagga 'slå, stöta\ se Johansson, Beitr. 

 XIV. o38 ff, Persson, Wurzelerw. p. 134, Fick, Wbch* 1. 

 391. Grundbetydelsen är dels passiv 'geschabt, gekratzt, 

 gescharrt', hvaraf 'sliten, nött, kort, knapp, svag', dels aktiv 

 *schabend, schrapend, kratzend, schneidend', hvilkeu senare 

 förklarar å ena sidan begreppsnyanserna 'skarp, hvass, skarp- 

 synt' och å andra sidan 'girig, snål' (jfr t. ex. gnidare d. s. : 

 vb. gnida). 



Vid sidan af de ofvan anförda nsv. formerna af adj. 

 *hnaggwu- förekommer ett nsv. njugg 'snål, girig'. På grund 

 af s^iu brytningsdiftong måste detta afsöndras från de före- 

 nämda och har numera af Noreen, Achw. Gr. § 127, i för- 

 klarats som gammal atlj udsf orm till isl. hnoggr, ags. hnéair 

 o. s. v., tillkommen genom fsv. brytning af ett kort g till 

 iu. Det sålunda erhållna fsv. *nygger återför jag på äldre 

 *hnuggnia — i betraktande af isl. hnugg-hent adj. ntr., en 

 i Sn. Eddans Håttatal v. 75 förekommande benämning på ett 

 slags apokoperande värsslag. Förra leden i denna sms. 

 kan representera ?t-stamsformen *hnuggivu- till det anförda 

 *hnuggicia-. Det tvetydiga nsv. diul. nugger oninämdes 

 ofvan. Samma svaga afljudsstadium föreligger i isl. ptc. prat. 

 hnugginn (Grimnismål 51) till stv. hnoggua (hnyggia) 'slaa, 

 st0de' ; iutr. 'stode an, snuble, i moralsk Betydning' (äf ven 'skille 

 en af med noget'). Man jämföre äfven no. dial. nugga 'gnide, 

 skubbe'. nugg 'Gniden, Skraben'. noggen 'gnedeu, skuret, be- 

 skadiget, ved Gnidning', ptc. till no. dial. ny gg ja 'stode, 

 skubbe, guide' {■= isl. hnyggia). Nsv. dial. (Rz) nugg m. 



