381 



lappischeii dialekten p. 152 (= Journal de la Société finno- 

 ougrienne, år 1892), en urnordisk grdf. smäivi-; för anta- 

 gandet af /a-stamsforni finner han ett stöd i fht. smnhi ' liten'. 

 För att emellertid kunna förbinda ett urnord. smäivi- med 

 de oomljudda nord. formerna (isl. smur o. s. v.), hvilka för 

 sin del, som låugstafviga, utesluta antagandet af /a-deklina- 

 tion, nödgas man förutsätta en till grund liggande «<-stam 

 med ty åtföljande /a-stamsböjning i en del kasus. Ett lappskt 

 smävva kan enligt lappska ljudförhållanden (se Thomsen, Ein- 

 tluss pp. 96 f., 102 f., Wiklund, Entwurf ciner urlappischen Laut- 

 lehre p. 54) i själfva värket äfven representera urn. "^sniäiru-. 

 Som urgern). grundform för ofvan deducerade w-stamsadjektiv 

 antar jag "^srtKehu-, ^smCehlp {— fht. smähij med en gram- 

 matisk växelform "^smnin (*sm(l\^in) n. sg. f. (= urnord. 

 *smäwi-), jfr got. magus 'gosse': mawi (^ma.^tn) 'flicka'. Isl. 

 srndr o. s. v., hvilket faktiskt flekterar som «-stam, kan åter- 

 föras på ett urg. *sw(eliu- el. ^smuini-, sistsagda form — i 

 fall den existerat. — uppkommen genom kontamination mel- 

 lan *smä'hii- och ^smunä. Adj. företer således spår af ur- 

 germ. ocli ieu. aksentväxling, i fråga om hvars förklaring jag 

 hänvisar till det följande. Etymologiskt samband antages 

 med gr. fiaxsdvög 'schlank', /uccaquc, lat. macer, fht. magar, 

 isl. magr 'mager ^). 



urg. *hairsU', *hairsiö-: fno.-isl. hdss 'hes' (häraf hrési 

 f. 'heshet') nno. dial. Aas, haas d. s. (ha^sa f. 'heshet'), nsv. 

 dial. Rz. hås, Pedersöre-Purmo häs -) d. s. (jfr msv. Sdw. 

 hwsce f. 'heshet 1 gg, nsv. dial. (Gamlakarleby) JuJ-so d. s.), 

 ä. da. (Kalk.) Ms 'hes' (jfr håshed, hcése = isl. hési msv. 

 hCesce), nda. hces, jfr hceshed, hcesUcesende 'som puster efter 



1) Se t. ex. Schade, Wbch^ 828 b, Xoreen, Urg. Lantl. 207. 

 ^) Vendel], Ordb. öfver Pedersöre- Pnrmo-målet p. 129. 



