322 



gotl. gail 'kåt, okysk' (Rz). Å utomgermansk botten står 

 ifrågavarande geriii. rot s^il- i förbindelse med lit. gailus 

 'Schmerz empfindend, jähzornig, wiitend, scharf, mitleidig^ 

 ap-gailefi 'bedauern, bemitleiden', gailetis 'in schmerzlicher 

 Gemlitserregung sein', fksl. dzelu (urbalt. *gailo-) Mieftig'. 



urg. *do-öa-: En sålydande adjektivstam uppträder sub- 

 stantiverad i isl. (Vgf.) döde ro. 'deadness, insensibility' ^). 

 Samma rotvokalism uppvisar verbuni inchoativum isl. (Vgf. 

 I)ork. suppl. III) doöna 'sleves, slappes' af ett ptc. prat. 

 *doöenn. Schlyter uppger från fsv. jämte difper en form 

 döper (med tre belägg i Y. V. G. L.), jfr i samma lag do])S0- 

 Jcer 'dödskamp'. — Till ieu. roten dhäu- i isl. stv. dayia 

 'dö', fksl. daviti 'erwtirgen', lit. duvyti 'quälen'. — Jfr af- 

 Ijudsformen dauör i det följ. 



Ett annat verbalabstraktum på -to- med öfvergång till 

 n-stamsdeklination föreligger i fno.-isl. flöUi m. 'flykt' ('fuga') 



trockenen Kruste beziehen', (med annat rotafljud) nht. ScllTUnde = 



niht. schrunde 'Riss, Scharte, Fclshöhle', fht. scrunta, scTuntunnci 



scruntussa i samma betydelse. Roten sTcren-t- är en dentalut- 

 vidgning af ofvan berörda enkla rot skreJl-, bvilken i sin tur medels 

 nasatutvidgning framgått ur basen sh(e)re- 'spalten, scbneiden, schee- 

 ren, kratzen (om denna bas och därtill hörande särskilda rotvaria- 

 tioner se Persson, Wurzelerw. p. 167 f.). Som stöd för riktigheten 

 af min tolkning af ofvan anförda nordiska ordgrnpp hänvisar jag till 

 en fullt analog seraasiologisk utveckling hos ieu. roten shre-n-d, en 

 variant till ofvan berörda rot ^Jcren-t-: man jämföre å ena sidan 

 lit. skrändas 'abgeschabter Pelz', preuss. SCTUndos SCrunduS 

 'Scheere', mht. schrcinz 'Riss, Spalte, geschlitztes Kleid' — å andra 

 sidan no. dial. (Ross) skrcinta 'blive mager og knoglet', slc7'ant m. 

 1) 't0r, stenig Plet', 2) 'mager og storknoglet Figur', skrauton 

 'mager, knap etc.', nda. skrmite 'vara bräcklig', nsv. dial. (Rz) 



skranten skrantiger 'torr och mager (om betesmark)', skronta f. 



'gammalt förtorkadt trä', (Österb.) skrotta vb. tr. 'skrynkla', skrotta 

 f. hopskrynklad, oordnad massa . — 



1) Se Hellquist, Arkiv VII. 11. 



