318 



urg. *sun-äå-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) sund n. 1) 

 'Svomning", 2) "^Sund, snaevert Vandlob som adskiller tvende 

 Lande', 3) 'snsever Gäng eller Passage mellan Huse', 4) 'Mel- 

 lemrura, Afstand i Alm'. Ordet kvarlefver med sin ursprung- 

 liga adjektiviska funktion i no. dial, (Aas. Ross) sumd 'svom- 

 medggtig, som kan svomme' (i fall icke urspr. ett baliuvrihi 

 på ga-?). Å icke nordisk språkmark är ordet uppvisadt i mt. 

 sunt (sundes) stm. 'Sund, Meerenge, i ags. sund n. 'power 

 or act of svimning'. Till ieu. roten suem- sum- i fno.-isl. stv. 

 suima suimma 'sim-ma'. 



urg. *Jmnh-ta- *Jnih-ta-: fnoA?,]. Jjötti, 1) 'Mening, Fore- 

 stilling', 2) 'Uvilje, Missnoie", substantivering af ett fo-ptc, 

 bevaradt i fno.-isl. J>öttr, fht. giduht, ags. sejmht, ptc. prt. 

 till got. JmgJcjan, fht. dunJcen, ags. pyncean, fno.-isl. Jiykkia 

 'synas'. I aktiv betydelse uppträder samma ptc. i got. hauh- 

 Jmhts 'högmodig', miJcil-Jmhts d. s. — Jfr got. JyUhtus m. 

 'gutdtinken', is), fjöttr m. = Jjötti. 



urg. "^slehta- (ieu. *sUg-to- > *slih-to-): fno.-isl. (Eg. Vgf. 

 Fr.2) sléttr 1) 'slet, jevn', 2) 'glat, som ikke hindres ved at 

 der kommer noget i Veien', 3) 'saadan at man ikke kan gribe 

 en i noget der er falskt eller urigtigt', 4) 'hel, fuldst^endig', 

 fsv. (Sdw.) slätter släter 1) 'slät, jämn', 2) 'jämn, lugn, enkel, 

 enfaldig, okonstlad, rättfram, uppriktig m. m.'; nda. 5?e^ 'flad, 

 jsevn, glat m. m.' Germanska paralleller: got. slaihts 'eben, 

 grad', fht. mht. sleht 'grad, eben, schlicht, einfach', ffris. 

 sliucht 'schlicht, einfach', ndl. slecht 'schlicht, schlecht', samt 

 mengl. engl, slight 'gering', som sannolikt är ndl. lånord. 

 I fråga om sitt etymon kan ordet lämpligen hänföras till ieu. 

 roten slig- (germ. slik-) i fht. sUJihan 'leise gleitend gehen, 

 schleichen', hvadan 'glidande, hal' vore att fatta som grund- 

 betydelse fur ordet. Se Schade, Wbch^ 819 b, Kluge, Wbch-^ 

 schlecht'. 



