317 



*munjia- afljudande och likbetydande germ. ^min-pa- (ieu. 

 *men-to). Det ofvan nämda lat. mentum 'haka kan forraelt 

 identifieras antingen med sist berörda gern». ^minjja- eller med 

 germ. ''^munpa- (ieu. *mij-to-) ^). 



^) Den formella beröringen mellan germ. "^mun/id-Z mun' 

 och fno.-isl. fsv. muficl f. hand, handsbredd är blott skenbar. Sist 

 anförda subst. motsvaras af fht. munt stf. Band, Schutz, Bevor- 

 mundnng^, ags. mund stf. 'Hand, Schutz'; jfr ffris. 7nund moncl 

 8tm. Schutz, Vormundschaft . I fråga om den härledda betydelsen 

 "^skydd, förmynderskap' jämföre man lat. maHUS, gr. X*'?' hvilka 

 jämväl äga en öfverförd bemärkelse af våld, makt, herravälde . Germ. 

 *mun(fd- "^hand' har stälts i etymologiskt samband med lat. manus 

 (se Schade, Wbch - 626 b, Kluge, Wbch *' Mund-, Noreen, Urg. 

 Lantl. p. 195). Detta senare ord åter har af Brugmann, Grundr. 

 II. 302 återförts på en ieu. grdf. '''md-nu-, hvari han velat se en 

 afledning af ieu roten me- 'messen'' (find. mU-ti-s Mäss, richtige 



Erkentniss', lat. metior messe, ermesse, beurtheile , fkel. mevct 

 "^Mass", got. mel 'Zeit, Stunde', mela m. "^SchefTel' o. s. v.). Enligt 

 min mening hör germ. "^mundu hand' till en ur basen mt- fram- 

 gången utvidgad och likbetydande rotform me(7l)t-, uppvisad i lit. 

 metas 'Zeit, Jahr', matlVjU matiYti 'messen' (med afljud). Den nasa- 

 linfigerade biformen meut- återfinner jag i lat. mensus C^menssu-S 

 <1 "^mentHo-, se Brugmann, Grundr, I.^ .373), ett to- ptc. till vb. 

 dep. metior (se ofvan). Den ursprungliga användningen af förelig- 

 gande subst. mund hand för att beteckna mått framträder ännu i 

 fsv. mund. hvilket utom hand' äfven betyder handsbredd (jfr i 



Ö. G. L. uttr. : holstajis ren skal vara fitets ok fiughurra 



mU7lda o: en fot och fyra händer bred). I och med antagandet af 

 detta etyraon framstår fno.-isl. fsv. mund hand såsom närmast 

 besläktadt med fsv. munder (fgutn. mundr) 'ett visst mått af rum 

 el. tid (1. en tum eller nagelsbredd, 2. viss tid, tidpunkt)', isl. mund 

 n. 'tid' (jfr isl. mid-mundi m., fsv. mij;-mundi, hvilka beteckna i 

 allm. midteu af en tidslängd eller af en sträcka i rummet ), ä. da. 

 (Kalk.) mund 'tum'. — Till denna ordgrupp föreslår jag slutligen 

 ännu att hänföra fno.-isl. mundr m. 1) 'Betalning hvormed Brud- 

 gummen havde at kj0be sin Brud af hendes forrddsmaSr, gipt- 



ingarmadr 2) 'Medgift (= heimanfylgiaf, fsv. munder m. 1) 



en gåfva hvilken konungen, då han ville gifta sig, gaf sin brud , 2) 

 'hemgift ('= hemfylgj)/ . Den gåfva, h varom här är fråga, utgjor- 

 des af ett visst 7nått af penningar eller annan egendom. Jfr t. ex. 

 att lat. metior betyder jämte mäter, afmäter' äfven tillmäter, tilldelar . 



