315 



hold 'gnädig, verablassend, giinstig, treu'. Till ieu. roten k^el- 

 hil- 'neigen, anlehnen' i fht. helan, ags. helan 'hehlen, hiillen', 

 fno.-isl. holr 'cavus', fht. ags. hol 'hohl' etc. Jfr från utom- 

 germ. språkbotten lit. szalis 'Seite, Gegend', find. carand- 

 'schiitzend, Schutz\ Se om denna ordgrupp t. ex. Fick, 

 Wbch* I. 44. 424, Kluge, Wbch« 'hold', Osthoff, Morph. 

 Unters. IV. 94. 



urg. "^mid-dä-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) mold f. 1) 'Muld, 

 Jord^ 2) 'Jordtladen, Jordskorpeu, Jorden', 3) 'Jordeiendom', 

 fsv. (Sdw.) muld mold mull 'eg. sönderraalet eller pulverise- 

 radt ämne; stoft, mull, jord'; ä. da. (Kalk.) muld mold d. s. 

 Parallella bildningar äro got. midda f. 'Staub, Erde' (jfr fi. 

 låneordet multa d. s.), ags. molde engl. moidd 'Erde', fht. 

 molta f., molt m. d. s. ; jfr äfven sms. fht. molt-nerf molt- 

 luurf m. = nht. Maulwurf eg. Mas die Erde aufwerfende 

 Thier'. Grundbetydelsen hos germ. mulöa- är 'det sönder- 

 malade'. Till grund ligggr nämligen ieu, roten mel- (mol- 

 ml') i germ. medan o. s. v. Se Kluge, Wbch^ 'Maulwurf. 



urg. *h'mjja-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) /amnr 'bekjendt', 

 fsv. (Schl. Sdw.) kunder 'kunnig, känd' (n. pl. Jcund hun), 

 fda. (Lund) kunnar (Jcujidoer), Kalk. kund 1) 'bekendt', 2) 

 'kendelig'. Germ. paralleller: got. kunjjs 'bekant', fht. kmid, 

 fs. Jcuth, ags. cud d. s. Jfr å utomgermansk botten lit. pa- 

 éintas 'erkannt', som torde återgå på en ieu. rotform g^dnd- 

 (enl. Brugmann, Grundr. I.^ 419. 422. 423 en rotf. med långt 

 sonantiskt n), samt find. jnätä-, gr. yvco-rög 'bekant' (rotf. 

 gno-). Enligt Streitberg, Idg. Forsch. VI. 141 f., Urg. Gr. 

 293, Hirt, Idg. Forsch. VII. 185 ff. skulle germ. im i kmijm- 

 fuUt motsvara lit. in i -zinfas (jfr en förmodan i samma 

 riktning hos Brugmann, a. arb. 422 f.). Till grund ligger 

 ieu. roten gien- g^n- i bl. germ. kunnan. 



