314 



Eosshändler, dock med ett bibegrepp af 'häst skojare', jfr 

 Paul, Deutsches Wörterbuch u. 'Tausch'). 



III. Samgermanska bildningar. 



urg, ^gul-pa- ^gol-pa-: fno.-isl. goll n., fsv. da. gull n. 

 'guld\ Paralleller: got. gulp n., fht. goUl n., fs. ags. ffris. gold 

 n. Till grund ligger ieu. roten ghel- "^gelblich glänzen' i bl. a. 

 lit. zeUu zélti 'griinetf, fksl. zelenu 'griin', find. hiranyam, 

 hätakam 'guld\ Karinas 'fahl, gelblich', håritas 'fahl, griin', 

 av. zaranim *^guld', lat. helvus 'gelb', ags. geolo, fs. fht. gelo, 

 isl. gulr ^). Konsonantismen i germ. gul-Ia-m = (ieu. *ghl- 

 to-m) vinner sin förklaring genom afljudsformerna fksl. zlato 

 "^guld' (■< ieu. '■'''gjiöl-to-), lett. zel-t-s m. 'guld' = ieu. *gjiél- 

 to-. Grundbetydelsen af i fråga varande fo-subst. är således 

 'das gelbe, gelblich glänzende MetalF. Se t. ex. Schade, 

 Wbch2 340 b, Osthoff, Morph. Unters. IV. 93. 108, Brug- 

 mann, Grundr. II. 222, Uhlenbeck, Et, Wbch. p. 63. Fi. 

 kulta 'guld', som är ett germanskt lånord, reflekterar den 

 urgerm. stamformen. 



urg. *hHl-/>a- *hul-]ja-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.'^) hollr 

 'hengiven, velsindet, huld'; fsv. (Schl. Sdw.) hulder (ack. hidlan) 

 'huld, välsignad, trogen', 2) 'kär', 3) 'benägen för'; fda. (Lund) 

 höll (huld) 'velsindet'. Parelleller: got. hidj)s, fht. fs. ags. 



^) Germ. adj. gelwa-, nord. gul kan alternativt äfven förbin- 

 das med fno.-isl. gäll, ags. gealla, fs. fht. galla 'gulla', gr. )CoX 

 lat. fel, fksl. zlut'/, ry. zelc'/ i s. bet. (rotf. gjiel- gjiol), en 

 tolkning som synes mycket sannolik i betraktande af att nämda 

 slav. former tydligen nära sammanhänga med fksl. zlutn gul , ry. 

 zéltyj d. 8., motsvarande lit. qeltas d. s. ; se Schade, Wbch^ 254. 

 296, Fick, Wbch* I. 436, Kluge, Wbch« 'Galle', 'gclb', 'öold', 

 Tamm, Et. Sv. O. 'Galla' 1. o. s. v. 



