336 



ä. da. (Kalk.) grand 1) 'fin', 2) 'ren, skser', 3) 'forsigtig, noie- 

 seende', 4) 'stiv, fornem'. Ordet är afljudsform till det tidi- 

 gare behandlade isl. grunnr. 



urg. *Mh-ta- «*kanh-ta-): fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) 

 Mtr 'fornoiet, munter, lystig', fsv. (Sdw.) käter 1) 'yster, 

 uppsluppen', 2) 'glad, lustig, munter', 3) 'själfsvåldig, okynnig", 

 4) 'yppig, veklig, vällustig', 5) 'utsväfvande, lättsinnig'; ä. da. 

 (Kalk.) kåd, (Lund: kat) 1) 'glad', 2) 'yppig, fyldig', 3) 'geil, 

 vellystig'. Med hänsyn till dalmålets kéta sig 'visa sin glädje 

 genom krumsprång' (jfr isl. kétask 'glädja sig'), hvari é-voka- 

 len uttalas som nasalerad, samt i betraktande af att adj. kåt 

 i flere nordiska dialekter uppvisar betydelsen "okynnig genom 

 att hoppa', har Noreen Arkiv III. 17 If. (jfr Urg. Lautl. p. 

 26, Aisl. Gr.2 §§ 152, 4. 184, 4) återfört vårt adj. på en 

 urgerm. grundf. *,^a-hähta ■< "^ ^a-hanhta- — ieu. *-qhong-to-, 

 ^o-stamsafledning af en ieu. verbalrot (s)k(h)eng- 'halta' i find. 

 khafij-, gr. axd^M (*skng-iö), fht. lunchan nht. hinken, nsv. 

 skunka 'springa tungt' m. ti. aflägg. Till förutsättning för 

 riktigheten af denna deduktion ligger en af Noreen suppone- 

 rad Ijudöfvergång 3(a}i-h till k, en teori, som emellertid af 

 Wadstein Idg. Forsch. V. 1 If. på goda grunder gendrif- 

 vits. Men äfven med erkännande af riktigheten i denna 

 W:s motbevisning förblir Noreens tolkning af vårt adj. — 

 synes det mig — väsentligen riktig, i det densamma endast 

 kräfver en modifiering. I del I p. 68 af detta arbete har 

 jag oberoende af Wadsteins ofvan anförda uppsats påpekat 

 den etymologiska samhörigheten mellan i fråga varande 

 kätr och nsv. dial. (Rz) kång kånger (fsv. *kanger), hvilket 

 betyder 1) 'kvick, liflig', 2) 'modig, yr (om hästar)' 3) 'löpsk, 

 kåt' (jfr nsv. Rz. kangs 'yr, lekfull, yster, om barn', kang- 

 vis 'själfklok, 'frågvis, vetgirig, om barn'). I betraktande af 

 bet 1) står sistberörda adj. påtagligen i nära samband med 



