390 



urg. *au-Jju-, *au-piö-: Ett hithörande fno.-isl. adj. 

 *auör med betydelsen 'lätt* har kvarlämnat spår efter sig 

 blott i komposition, som 'uadskillelig Sammenssetningspartikel, 

 der sat föran Praet. Part. beteguer, at noget er foregaaet 

 eller kan gaa for sig med Lethed, mods. tor-"; jfr t. ex. 

 aud-heiddr, aud-eggiadr, aud-flutt, auö-keyptr, auö-kuaddr, 

 auö-laUr, auö-lcenndr, auö-komit, auö-smiinn, aud-sött, auö- 

 unnit, aud-vitat. Likaså uppträder ett auö- i samma bety- 

 delse för att bilda förra leden i sammansatta adjektiv. Så- 

 dana äro: auö-hénn 'villig til at lade sig bevseges af andres 

 B0nner', aud-fenginn (— auöufeng-inn), auö-fengr 'let at 

 faa', auö-fynör 'let at finde', auö-förr 'let fremkommelig', 

 aud-gétr 'let at faa', aiiö-kenni n. 'at noget let kan kjendes' 

 (substantiveradt adj.), auö-komall (-humall) 'svag, som man 

 let kan faa en afgjerende Indflydelse paa, eller tilfoje Skade', 

 auö-kué6r 'let til at overtale', auö-lätinn 'velvillig', auö- 

 miukr 'let at bevsege til noget', aud-némr 'let at laere', auö- 

 synn (— -sér, -sénn) 'let at se, aabenbar', auö-truinn zlz 

 au8-tryggr 'let at besnaere', aud-veldr 1) 'let, uden Vanske- 

 lighed', 2) 'let at bevsege', cmö-viss 'let at skjonne eller for- 

 visse sig om', aud-Jjreifligr (V). 



Å östnordisk språkmark framträder adj. likaledes blott 

 i komposition: fsv. Ddhkcender (Rqv. III, 262), nsv. ö(d)Jcänd 

 dial. Rz. ökännä), fsv. fda. ödmiuk (Jessen, Et. Ordb.), nsv. 

 ödmjuk, nda. ydmyg. Västgerm. språk bevara adj. som själf- 

 ständigt ord: fs. ööi, fht. ödi, ags. éaSe ieöe 'lätt'; jfr ags. 

 adverben éaöe iede 'easily, willingly' samt éaö d. s., det sist- 

 nämda väl urspr. en ackusativform (angående adverbielt an- 

 vända ags. ackusativformer hänvisar jag till Sievers, Ags. 

 Gr.2 § 319). Därjämte förekommer adj, äfven å detta språk- 

 område i komposition: fht, ödllh 'facilis', ödmuadi ödh möti, 

 mht, othmuote otmiiete 'leichten, willigen Sinn habend, deraii- 



