393 



Äfven i nordiska språk uppträder jämte ofvan anförda 

 (skenbara) a-stam en likbetydande omljudd biform, men upp- 

 visad blott från jämförelsevis sena språkperioder, är denna 

 väl snarare att fatta som ett till sv. vb. isl. inoda (dd) 'gjore 

 trset' (afledning på adj. möör), fsv. mejm 'göra möda el. 

 omak' hörande ptc. prat. = isl. nwddr, nno. (Aas.) m0dd 

 *besvaeret, overlsesset, trsBt, udmattet', om hvilken senare 

 form Aasen anmärker, att det är „ofte brugt i Stedet for 

 mod og mere alm. end dette". Å svensk språkmark böra 

 följande former tagas i betraktande: i „Gamla ordspråk på 

 på latin och svenska", utg. af Reuterdahl (Lund 1840) före- 

 kommer (ordspr. n:o 982) adj. motther 'trött', hvilket i ord- 

 spr. n:o 896 möter i den riktigare formen modder. Ursprung- 

 ligare än hvardera af dessa former är det i motsvarande da. 

 ordspråk (ingående i den af Nyerup utgifna „Peder Lolles 

 samling af danske og lat Ordsprog, optrykt efter aildste Udg. 

 af Aar 1506") förekommande oomljudda modh(er) i samma 

 betydelse (enghen ctr sva godh at hanum luordher ey modh, 

 ordspr. n:o 1060), enär detta rimmar med godh(er). Orsaken 

 till att modher i de sv. ordspråken utbyttes mot moddher 

 kan — förmodar Kock a. st. — vara den, att det förra or- 

 det tidigare (dialektiskt) blef föråldradt än det förra. Att så 

 varit fallet, synes framgå däraf, att Serenii Svensk- engelska 

 ordb. och Sahlstedts Svenska ordb. upptaga mödd 'fatigued', 

 men intet mod 'trött', äfvensom deraf, att den med den se- 

 nare förf. samtidige Ihre i Gloss. Sviogoth. om mod 'lassus' 

 yttrar, att det icke längre var i bruk. Från svenskan höra 

 hit ytterligare msv. (Sdw.) hiigh-mödder 1) 'förbittrad', 2) 

 'förvirrad, bestört' samt nsv. dial. (Rz) mödder 'trött, ut- 

 mattad'. 



Från danskan kan nämnas ä. da. (Kalk.) med 'trset, 

 mat' (jfr umod). Från nyno. uppger Ross jämte mo(d) ett 



