404 



lig, smaalig, karrig', men har därjämte lämnat spår efter sig 

 i sin grundbetydelse i no. mimren 'spred, som lettelig brister 

 eller kloves, denominativa vb. tnaurast eller maura seg 'blive 

 skjor el. spred (om Eggen paa en Lee)', atledningar till 

 hvilka man är berättigad förutsätta ett no. adj. maur 'skör, 

 spröd' som grundord. Detta ingår dessutom — synes det 

 — i nuo. maur-egg 'skjerned i Eggen', ett bahuvrihi-kompo- 

 situm. Formväxlingen fno. *maurr: moyrr kan icke tydas 

 annorlunda än som återgående på äldre it-stamsböjning. 

 Hvad ordets etymologi beträffar, har detsamma af Persson, 

 Wurzelerw. pp. 24, 144, 180, Uppsalastudier p. 192, stälts 

 till en ieu. rot (s)mii- 'reiben, zerreiben, zerbröckeln, nagen', 

 ingående i fksl. my-ti 'waschen (= abreiben)', lit. mau-rai 

 'Entenilott', mur ti 'durchweicht vverden, i gr. f/v-Qov 'Salbe', 

 fjbv-Qoo juv-Qo/xai 'fliesse', lat. muria 'saltlake', isl. miu-Jcr o. 

 s. v. Till denna ordgrupp hänför man vidare gr. fiavqog 

 'svag' och fno.-isl. mcmrr 'myra' ^). 



Den betydelseutveckling, som enligt ofvan gifna tolkning 

 förutsattes ha försiggått hos vårt adj., stödes af bl. a. följande 

 parallellismer: fht. marOj muruivi, ags. mearo i^mar-n-) 'miirbe, 

 weich, ^art', i fall detta med Persson, Wz. pp. 65, 145, får 

 förbindas med gr. fiaQctivM 'rifver upp, förtär', find. fnar- 

 'fördärfva'; no. dial. khkk 'mjuk, blöt, späd, svag, vek', nsv. 

 dial. Jclah Jclök 'skör, klen, spröd, sjuk, svag, maktlös', ett 

 adj. som ej kan afskiljas från nsv. dial. hlaJck 'stöta, bulta, 

 knakka'. Till den metaforiska begreppsnyansen 'forknyt, for- 

 sagt, fengstlig, smaalig, karrig' jämföre man isl hnoggr 'spar- 

 sam, snål', no. negg 'frygtsom, forsagt, smaalig, karrig', nsv. 

 njugg o. s. v,, ett adj. som hör samman med gr. xpvo) 'skafva', 

 nsv. nagga m. m. (se i det föreg.), nsv. gnidare 'giribuk': 

 qnida o. s. v. 



1) Se Noreen, Urg. Lautl. 217. 



